327 



LXXXIII. I RID EJE. 



1. Iris L. 



Blomkalkens bräm 6-deladt, de tre yttre flikarna stora och ned- 

 vikta, de tre inre små och uppräta; pipen kort. Märken 3, breda och 

 kronbladslika, utkrökta öfver ståndarne, tväspetsade; på undersidan vid 

 inskärningen ett tvärveck med en liten kort läpp (det egentliga märket). 

 Fröen platta, talrika. 



1. Vanliga Svärdliljan 



(Iris Pseud-Acorus L.). 



En mångårig, stor och prydlig ört med svärdlika blad och gula, 

 präktiga blommor. Eotstocken är nästan vågrät, trind, ringlad och 

 ledadt-grenig; rottågorna äro talrika och långa, hvita, tätt besatta med 

 utspärrade trådar. Stjelken, som icke sällan blir nära 2 alnar hög, är 

 upprat, nästan trind, slät, inuti svampig men tät; upptill delar den sig 

 något i uppstående, enkla och bladlösa, blombärande grenar. Bladen 

 äro långa och smala, spetsade och spetsiga, mycket nerviga, tjockast 

 längs midten, i kanterna tunna och något hinnartade, skiftevisa, ställda 

 på kant och omfattande stjelken eller hvarandra med kanterna nedtill 

 (o: hvart blad liksom består af två med ena sidan, utom nedtill och 

 uppåt, hopväxta blad). "Rotbladen" äro merendels längre än stjelken 

 (stundom 3 alnar) och nära tumsbreda, uppräta; stjelkbladen kortare 

 och utstående. Blommorna sitta upptill på grenarna, mest närmade 2 

 eller 3 (1 — 4), inom små, nästan hinnaktiga, blekgröna, spetsade, hvar- 

 andra och fruktämnena omslutande hölsterblad. Blomkalken har liten, 

 grön pip och stort, gult bräm, hvars yttre flikar ha lång, brunådrig 

 klo och trubbig, 11 tum bred, omvikt, nästan hängande skifva, som 

 har en brunaktig, uddig teckning nedtill; de inre kalkflikarne äro mycket 

 mindre än de yttre, smala och rännlikt hopvikta, uppräta. Ståndar- 

 knapparne äro långa och smala, svartblå, dolda under märkena, hvilka 

 äro gula, tunna, större än de inre kalkflikarna. Stiftet är kort. Frö- 

 huset trubbigt-trekantigt. Fröen äro bredt-äggrunda. 



Växer i eller vid åar, bäckar, dammar o. a. sötvatten, ända upp 

 i Vesterbotten och Dalarne, men mest i de södra och medlersta land- 

 skaperna. — Blommar i Juni, Juli. — På Gotland (Vängemyr) växer 

 en varietet med dubbelt mindre, mörkgula blommor och smalare blad. 

 — Utbr. genom Europa utom det allra nordligaste; i Caucasien, Si- 

 berien, Algerien. 



