340 



hölstret är enbladigt, bladet spetsadt, lossnande något raösslikt. Blom- 

 morna äro små (omkring linielånga), tunna, violetta eller stundom hvita, , 

 på raka, 3 — 4 linier långa skaft; kalkbladen slätkölade, kortare än stån- 

 darne, hvilkas uddar liksom små borst skjuta utom kalken. 



Växer på sandiga åkrar och torra backar i Skåne, Blekinge, på 

 Oland, i Halland och Bohuslän; dessutom men sällsyntare på Gotlands 

 och i de andra östra kusttrakterna upp till Roslagen. — Blommar i 

 Juni, Juli. — Utbr. nästan hela Europa. 



Sandlöken, i somliga trakter också känd under benämningen Aker- 

 lök, har, isynnerhet i löken och lökknopparne, ganska stark både lukt 

 och smak, nästan vidrigare än Hvitlökens. Då den, såsom icke sällan 

 händer på sandiga åkrar, till större mängd växer bland råg, blir den 

 icke blott besvärlig på åkern utan skämmer också säden emedan den 

 skördas med denna, hvarvid lökknopparne till stort antal komma bland 

 kornen och sedan malas med dem. Derigenora får både mjölet och 

 brödet i somliga trakter af södra Skåne och södra Oland en så stark 

 löksmak att det blir onjutbart för den dervid ovane. Man kan till 

 och med sätta i fråga om icke växten sålunda "bidrager till de hudens 

 och andra afsöndringars sjukligheter som plåga dessa trakters inbyggare, 

 äfvensom till den uppväckta eller spända sinnesstämning, som utmärker 

 detta strandfolk" (Whlnb.). 



Linné upptäckte denna art, såsom svensk, under sin skånska resa 

 (d. 22 Juni 1749), vid Skanör, hvilket utom Falsterbo ännu är enda 

 växstället i hans Flora Suecica. "Ängslök (265) växte mycket i ängar 

 och åkrar — — men med denna lök var äfven en annan lök, som 

 är sällsynt, blandad, som icke gaf denna efter till myckenheten Allium 

 etc. Hall. jen. 154. Denna lök är lik Råckenbåll men mindre; har i 

 axet blå lökar, och violetta eller blå strimmor, som upsticka emellan 

 lökarne, de der sitta på sina blomskaft" — — (L. Sk.-resa). Wahl- 

 berg fann växten i Östergötland, på Öland och vid Göteborg och upptog 

 den (Fl. Gothob.) såsom den derraed identiske Allium vineale L. spec. 

 Men annars sökte man Sandlöken mest i en varietet af Skogslöken tills 

 Fries, sedan han granskat både denna och de andra Allierna med bla- 

 dig, lökbärande stängel pä Linnés växställen i Skåne, bestämde deras 

 synonymi och upplyste deras historia och karakteristik (i Sylloge Ratisb. 

 1826 och Novitierna). Wahlenberg har utmärkt väl skildrat Sandlöken 

 i Svensk Botanik, till hvilken skildring Wahlbergs teckning värdigt 

 sluter sig. 



c. Kalkbladen klocklikt slutna. Ståndarsträugarne alla syllika 

 (spetsen hel, utan sidouddar). 



