343 



das. Artnamnet är gammalt och betyder aghbladig lök (öxotvog, Schoe- 

 nus och TCQaGov, lök; bladen skulle då likna dem hos någon Schoe- 

 uus). — Fries anser den odlade Gräslöken skiljd från den vilda, och 

 att den seduare är en varietet af AUium sibiricura L. (Jfr L. Fl, Suec.) 



'S. Jintliericuui L. 



Blomkalken stjernlikt utbredd. Ståndarknapparne ryggfästade; strän- 

 garrie trådlika, nederst vidväxta kalkbladen. Märket helt, stiftet tråd- 

 likt. Fröen några i hvart rum, mycket kantiga, med skört, glänsande- 

 svart skal. — Omkring fotshöga örter med rotstock och bladlös eller 

 nästan bladlös stängel, smala, spetsadt-jemnbreda, nästan gräslika, tuvade 

 blad och hvita blommor utan hölster. 



1. Enkla Sandliljan 



(Anthericum Liliago L.) 



har enkel stängel så att blommorna bilda en klase. Bladen äro obe- 

 tydligt kortare än stängeln. Blommorna nära J tum breda; kalkbladett 

 nästan afläuga, längs midten trenerviga, något skäliga; skärmarne nästan 

 nå blommorna. Stiftet är båglikt uppkrökt, kortare än kalkbladen. 

 Fröhuset äggskapadt, spetsigt. 



Växer på sandfälten i östra Skåne och i det medlersta vid Höör; 

 dessutom i Blekinge vid norra Hoka och på Öland (ett ställe i Hulter- 

 stad sockeu). — Blommar i Juni. — Utbr. isynnerhet Europas med- 

 lersta delar samt Spanien, Italien (utom öarne), södra Kysslaud; Bar- 

 bariet. 



Denna Sandlilja förtjenar för sina täcka och temligen välluktande 

 blommor en plats i blomsterträdgården. Dess odling är lätt, både ge- 

 nom rotdelning och frön. Men för någon egentlig användbarhet är 

 den icke känd. Linné upptäckte växten, som svensk, nära Maltesbolm 

 i Skåne ("inter agros Baerestadenses unico tantum in loco") och beskref 

 den i sin Skånska Resa (sid. 104). — Med sina temligen stora blom- 

 mor (nära dubbelt större än nästa arts), i toppen på den smala och 

 veka stängeln, har denna växt ett ganska liljelikt utseende, hvadan också 

 dess artnamn (Liliago).. 



2. Greniga Sandliljan 



(Anthericum ramosum L.) 



har upptill grenig stängel, så att blomställningen blir en vippa. Bla- 

 den äro vanligen kortare än stängeln. Blommorna äro omkring l tum 

 breda; kalkbladen alldeles platta, de inre omväudt-äggrundt-ovala, de 

 yttre nästan lansettlika och mindre; skärmarne korta. Stiftet är rakt, 



