345 



ladt); de sitta vanligen parvis, mest med de bladlika grenarne, och 

 hänga slutligen. Bären äro röda. 



Växer på sandig eller stenig mark, pä kusterna eller vid större 

 vatten, i södra och medlersta Sverige till Upsala, men endast på mycket 

 spridda punkter. — Odlas mycket som matväxt. — Blommar i Juni, 

 Juli. — Utbr. genom nästan hela Europa; i Caucasien, vestra och södra 

 Siberien, Algerien; på Madeira. 



Sparrisörten har ett ganska eget utseende med sitt utomordentligt 

 lätta och glesa "bladverk", — om man kan kalla det blad som egent- 

 ligen är små gröna grenar — , mot hvilket, om hösten, de klarröda 

 bären bryta sig ganska vackert. Mest bekant är den såsom odlad, då 

 dess rotskott, hvilka i vilda tillståndet äro härda och beska, vid lämplig 

 skötsel i god och lös jord på enkoma sängai', bli raöra, smakliga och 

 dessutom mycket större; deras användning är temligen allmänt känd. 

 Sparris är icke särdeles närande, men ganska helsosam: uretisk, nyttig 

 vid sten och podager. — Den odlade växten skall till örtståndet vara 

 något olika den vilda och ha nästan dubbelt längre blommor än denna. 



9. Coiivallaria (L.). 



Blomkalken 6-tandad. Ständarne 6. Märket trekantigt eller nå- 

 got treknöligt. Bäret 3-rummigt; rummen 2- eller slutligen 1-fröiga. 

 — Mångåriga örter med krypande rotstock och hängande eller lutande, 

 tvåkönade blommor. 



a. Blommorna ur bladveck, nästan rörlika med upprätt-utstående 

 bräm, grönaktigt hvita, luktlösa. Ständarne nära kalkens 

 midt. Stiftet trådlikt. — Rotstocken tjockt-köttig, svälldt- 

 ledad med nästan sigillika intryckningar (ärr efter gamla 

 stjelkar). Polygonatura T. 



1. KraDskoDvaljeo 



(Convallaria verticillata L.) 



har rak och upprat, icke sällan alnshög eller högre men spenslig, svagt 

 kantig, nedtill gerna bar och rödfläckig stjelk med kransvisa blad. Bla- 

 den sitta mest 6 (3 — 7) i hvar krans och äro jeranbredt-lansettlika, 

 tunna. Blomskaften äro 2( — 3)-blommiga. Blomkalken är mindre än 

 hos de närstående arterna, nästan trind (cylindrisk). Ståndarsträngarne 

 äro glatta. Bären gulröda. — Rotstocken kryper mera än de andra 

 arternas och har glesare och mindre ärr. 



Växer i bergs- och skogstrakter i Skåne och vestra Sverige till 

 upp i Vermland; i Jemtland och Ångermanland; i Ume-Lappmark nära 



