348 



tyckas sitta på samma, långa och trinda skaft, hvilket jemte stängeln 

 rörlikt omslutes af två eller tre hinnaktiga slidor. Blomklasen är en- 

 sidig och lutande, 6 — 12-blomraig, med små och smala, hinnaktiga 

 skärmar. Blommorna äro icke stora men utmärkt välluktande, rent 

 hvita, endast i botten rosenrödt-strimmiga. Bären äro röda. 



Växer på skogs- och ängsbackar, i lundar och busksnår, till upp 

 i Pite-Lappmark och Vesterbotten, allm. — Blommar i Maj eller Juni. 

 — Utbr. Europa undant. Irland, Portugal, Sicilien, Sardinien, Greklands 

 öar; i Caucasien, Siberien. 



När vårens andedrägt, säger LECoa, återuppväckt löfskogens grön- 

 ska och sångfoglarne åter tagit sina lundar i besittning, liksom krönes 

 verket med Liljekonvaljen, hvars Ijufva vällukt sakta vindar sprida, så- 

 lunda förkunnande den vackrare årstidens seger. Då lifvas allt i sko- 

 gen, och det är Liljekonvaljens lätta klockor som ge tecknet till lif, 

 till uppvaknande för alla frön eller knoppar, som ännu sofva. 



För sina täcka och Ijufligt välluktande blommor är denna växt 

 allmänt känd och omtyckt. Bland allmogen heter den vanligast Maj- 

 liljor eller Majblomster; bladen kallas (helst i Götarike) Bockblad, 

 eller för deras glänsande undersida Glise(Glans)blad. K o välj e (Da- 

 larne) och Lillkunningvall, Kungvallar (Gotland) m. m. äro tyd- 

 ligen förvridningar af Konvalje och Liljekonvalje; Lille Kong Valle 

 (Vestergötl.) är en "personifiering". Men ordet Liljekonvalje (och Con- 

 vallaria) åter härledes från växtens gamla botaniska benämning Lilium 

 convallium (album Bauh.), 



Få svenska växter, säger Dybeck, äro så allmänt begagnade af 

 allmogen till prydnader som denna. Man ser den nästan alltid på 

 majstänger och i namnsdagskransar m. m. Den är också känd såsom 

 kanske det bästa "luktblomster". Lukten är så stark att den i till- 

 slutna rum kan orsaka yrsel och hufvudvärk. Deremot är den svag 

 och tillika oangenäm (narkotisk) hos de torkade blommorna. Såsom 

 sådane ha blommorna (också bladen), pulveriserade, brukats till nys- 

 medel (vid konvulsioner o. d.). 



i O. IflajautheRiiini Desf. 

 Blomkalken 4-delad. Ståndarne 4. Märken 2 knopplika eller ett 

 enda tvåknöligt. Bäret 2-rummigt, 2 — 4-fröigt. 



1. Tvåbladkonvaljen 



(Majanthemum hifolium DC. — Convallaria bifolia L.). 

 En liten, endast omkring 5 eller 6 tum hög, täck, mångårig ört 

 med enkel och upprat, kantig, vanligen 2-bladig (sällan 1- eller 3-bla- 



