353 



denna art bli bladen stundom läna^a och gräslika, flytande. — Utbr. 

 Europa undant. bl. a. det allra nordligaste och Grekland och Turkiet; 

 Algerien. 



Bland de växter, hvilka Fuir;:n anmärkte på Gotland (1622), 

 namnes ocksä denna, som Linné sedan upptäckte på nytt i bäcken vid 

 Wible kalkugn (Gotl.-Resan sid. 298). Han såg den endast på detta 

 ställe, men omtalar att han förut sett växten i Frankrike. Enligt Eet- 

 zius, som anmärkte denna art mellan Helsingborg och Kå (Obs. I. 

 1779), hade redan Leche funnit den i Skåne (mellan sistnämnde ställe 

 och Engelholm). — Vaknar (öppnar blommorna) vid middagstiden och 

 påträffas då lättare (L.). 



Xi. SagittaB'ia L. 



Blommorna enkönade (sambyggare). Kalkbladen likasom hos före- 

 gående slägte. Ståndare talrika. Frukten bestående af många enfröiga, 

 fria, nötartade karpeller på klotrundt fäste. 



1. Pilörten 



(Sagittaria sagittifctlia L.). 



En mångårig, icke sällan alnshög eller högre, prydlig vattenväxt 

 med till en del alldeles pillika blad (o: Skäktegräs) och enkel 

 och upprat stängel, som upptill bär, i tretaliga, glesa kretsar, de 

 hvita, i midten purpurröda, vackra blommorna; ståndarblomraorna 

 bilda de öfversta kretsarna och äro kortare skaftade än spirblommorna. 

 Vanligen äro de första (nedersta) bladen jeranbreda, nästan gräslika 

 (phyllodier), flytande; derpå komma andra aflånga, föga pillika, och 

 slutligen, mot blomningstiden, de riktigt pillika bladen, hvilka äro långt 

 skaftade, spetsiga, med långa och spetsade flikar. Stängeln är kantig, 

 mycket svampig. Frukterna (karpellerna) äro tunna och hiunaktigt- 

 kantade, kort-sprötade; de bilda klotrunda, nötstora samlingar. — Ko- 

 ten består af enkla och långa, hvita tågor. Rotstocken alstrar mot 

 hösten (ur bladveck) långa och utsträckta, glest-slidade skott, hvilkas 

 spets bildar en löklik stamknöl, som lossnar och nästa år utväxer till 

 ett nytt stånd. 



Växer i sjöar, åar och dammar o. a. sötvatten, helst på dybotten, 

 i södra och medlersta Sverige allmän eller temligen allmän (dock icke 

 allestädes), i Norrland mest i de större elfvarne, i Vesterbotten mest 

 vid kusten; i norra Sverige bildar den icke sullan en varietet med 

 mindre blommor och frukter och nästan jeranbreda, icke eller obetydligt 

 pillika blad. — Blommar i Juli, Aug. — Utbr. Europa (undant. bl. a. 



södra Italien och de italienska öarne, Grekland); Siberien, N. Amerika. 



no 



Nyman. Sv. Fanerog. II. '*" 



