357 



Elysei) visade den endast i frukt. Wahlenberifs Flora Lapponica til- 

 lägger åtskilligt rörande växtens karakteristik. 



LXXXIX. NARTHECIACEiE 



Blomkalk 6-bladig. Ståndare 6. 



1. ]¥nB-tBieciuiu Moehr. (174 2). 



Ståndarsträngarne ulligt ludna. Stift 1, kägeMikt, med helt, tre- 

 kantigt märke. Frukten ett 3-rummigt, 3-skaligt fröhus. Fröen tal- 

 rika; kärnan liten, men hinnan utdragen åt båda ändarne till långa, 

 trådlikt-syllika bihang, det nedra stränglikt. 



1. Ilagräset 



(Narthecium ossifragum Huds. — Anthericum ossifraguni L.). 



En mångårig, 5 — 10 tum hög ört med jemnbredl-svärdlika, från 

 rotstocken utvecklade, blad och gula blommor i upprat, enkel, tät och 

 skärmad klase. Rotstocken är smal men klädd med tradiga slidor eller 

 bladleraningar; den kryper mycket och bildar bladskott. Stjelken är 

 stadig, nedtill slidad (nästan bladlös). Bladen äro liuiebreda eller bre- 

 dare, täta och riktade tvåsidigt (ridande). Blomklasen är nära tums- 

 lång. Kalkbladen äro jemnbredt-lansettlika, nära 2i linier långa, på 

 insidan guldgula, på utsidan gröna längs midten. Ståndarne äro något 

 kortare än kalken; knapparna guldgula, strängarnes ull hvitaktig. Frö- 

 huset är smalt och spetsigt, omkring 4 linier långt; icke sällan blir 

 det vackert röd t. 



Växer i kärrängar och mossar i Skåne och de västra landskaperna 

 till upp i Jemtland. — Blommar i Juli (och Aug.). — Utbr. Europa 

 undant. Italien, Grekland och Turkiet, södra Ryssland. 



Då Linné utgaf sin Flora Suecica ed. I, kände han denna växt, 

 som svensk, endast från Albo-bärad i Småland (ed. II upptager den 

 också för ett par ställen i Halland). Under sin lappska resa såg han 

 växten i Finnmarken och i Stenbrohult, der han såsom barn många gån- 

 ger beundrade dess vackra blommor, hörde han allmänt omtalas att den 

 hos får, som betade den, alstrade en sjukdom, som yttrade sig med ett 

 slags maskar i lefvern, hvilka kallades Ilar och hvadan benämningen 

 Ilagräs (L. Fl. Lapp.). I Vet. Ak. H. för 1741 säger Linné likaledes 

 om Narthecium att "bönderna kalla det Ilagräs, tro att der det mycket 



