362 



* Juucus arcticus W. (J. effusus ^ L. suec.) har starkt krypande, med blek- 

 bruua slidor (ijäli) klädd rotstock, och omkring fotshöga, raka och uppräta, släta, van- 

 ligen omkring 6-(5— 1 2-)blommiga strän. l)lommorna äro nilgoL stora, mörkbruna, och 

 bilda eu tiit gyttring 1 — 1 1/2 tum under btraets (skärmbladet») spets. Fröhusen äro 

 1 \l'l linie långa, svartbruna. — Växer på fuktiga fjellmarker, vid snöbäckar o. d. i 

 Lappland och Herjedalen. — Blommar i Juli, Ang. 



5. Trådtågen 



(Juncus fl I i form is L.) 



har 5 — 10 tura höga, blekgröna, släta (endast torra striramiga) och 

 raärgiga, nästan trådlika och temligen slaka, omkring 5-(3 — 7-)blora- 

 miga strån; slidorna glänsande-blekbruna, den öfversta icke sällan med 

 ett litet blad. Blonivippan är nästan enkel och temligen tät; den 

 sitter skenbart vid stråets midt emedan det vanligen något bågkrökta 

 skärmbladet är nästan lika långt som strået under vippan. Blommorna 

 äro grönaktiga eller mycket blekbruna; kalkbladen lansettlika, nästan 

 längre än det nära klotrunda, blekbruna fröhuset. Ständarne 6. 



Växer på fuktiga betesmarker, strandängar, kärrmark och steniga 

 stränder, vid diken o. d., allm. — Blommar i Juli. — Utbr. Europa 

 (undant. Irland, Portugal, Italiens öar, Grekland och Turkiet); Caucasien, 

 Siberien, Kamtschatka, N. Amerika (och Nya Zeeland). 



Trådtågen är lätt igenkänd på sina släta strån (J. Ifevis etc. Bauh.), 

 hvilka äro så svaga att de knappt bära sig ("ut erecti stare uequeant") 

 och ha blomvippan (skenbart) nära midten. Tecknad i Campi Elysei 

 (1701). — Af stråen kunna små fina mattor (bordsmattor o. d.) flätas. 



***) Blommorna tydligen i toppen på bladigt strå (o: skärmbladet 

 kortare eller föga längre än blomställningen); bladen ledade 

 genom tvärväggar. — Mångåriga arter. 



6. Trubbtägen 



(Juncus obtusiflorus Ehrh.) 

 har ganska stark, livitaktig rotstock nted uppräta, trinda, dels bloralösa 

 och bladiga, dels blombärande strån, de sednare 1 — 2 fot höga, endast 

 1 — 2-bladiga men nedtill klädda med bladlösa slidor; vanligen utgår 

 ett större blad vid stråets midt och ett mindre invid blomställningen. 

 Blad och slidor äro trinda. Blomställningen är en rik, 2 — 3 tura bred, 

 ut- och slutligen nedspärradt grenig knippvippa, i hvilken de grön- 

 eller blekbruna blommorna bilda rundade gyttringar. — Blomskärmar 

 och kalkblad äro något rödaktigt blekbruna med hvitaktiga kanter, 

 trubbiga, kalkbladen något kortare än det trekantigt-äggrunda, spetsiga 

 fröhitset. 



