^66 



* Junous Geranli Lois. (J. bottuicus Whlnb.) liknar mycket Stubbtageu (är tro- 

 ligen en underart till denna), men har i allmänhet högre och spensligare, nästan trindt 

 strå med grenigare och smalare blomställning; blommorna äro mindre och ordnade nä- 

 stan axlikt Kalkbladen äro smalare, glänsande-svartbruna, icke mycket kortare än det 

 äggrundt-ovala, trubbigt-trekantiga, mörkbruna fröhuset. Rotstocken kryper starkt. — 

 Växer pä hafsstränderna och blommar i Juli, Aug. 



11 Trespetstägeo 



(Juiicus trifiiliis L.) 

 bildar nedtill bladlösa men mycket fjälliga och slidade, 4 — 5 tum höga 

 tuvor. Stråen äro merendels nästan trådlika; upptill bära de 2 — 3 

 långa, nästan trådsmalt rännlika, uppräta blad och mest 3 (1 — 4) blom- 

 mor mellan de båda öfversta bladen (det ena bladet hör egentligen till 

 strået); nedtill äro de bladlösa men slidade; slidorna ha vanligen endast 

 ett kort bladämne eller äro fransade, men stundom får den öfversta 

 slidan ett 2 — 3 tum långt blad. Kalkbladen äro brunaktiga, mycket 

 spetsade. Fröhuset är aflångt, lika långt som kalkbladen, fäfröigt (mera 

 likt en Luzulas). 



Växer på torra, öppna och steniga ställen i fjellen och fjelltrak- 

 terna, allmän. — Blommar i Juli. — Uibr. nordliga Skandinavien, ark- 

 tiska Ryssland, Island, Skottland; Pyrenéerna, Alperna, Sudeterna, Apen- 

 ninerna, Turkiets berg. 



Denna art har ett med Tågarternas i allmänhet temligen olika ut- 

 seende. Till sin fjälliga tuva liknar den nästan Snipen (Scirpus cae- 

 spitosus). Dess växställe på fjellen är äfven nog eget. "Delta märkes 

 isynnerhet å de torraste, föga öfver skoggränsen hinnande subalpinska 

 bergen, der den finnes i rätt torra klippors springor, nästan såsom ett 

 bergsskägg eller en Trichomaues" (Whlnb.). Redan Bauhins Historia 

 (1650) upptager denna växt såsom Juncus trifidus, och den tecknas 

 (under olika stadier) i Campi Elysei. Wahlenbebg skildrade den i 

 Svensk Botanik. , 



12. Bruntågen 



(Junctis castaneus Siii.) 

 är merendels omkring 5 — 8 tura hög, med stadigt, upprätt, nedtill 

 bladigt strå. Rotstocken alstrar skott. Bladen äro rännlika och syl- 

 spetsade. Blommorna bilda 1 eller 2 svartbruna hufvuden, vanligen 

 med ett långt och upprätt skärmblad; både skärraarnes och de andra 

 bladens slidor äro röd- eller gråaktigt bruna. Kalkbladen äro lansett- 

 lika, spetsiga, svartaktiga. Fröhuset är äggrundt-aflångt, spetsigt, svart- 

 brunt, 2^ linier långt, nästan dubbelt längre än kalkbladen och störst 

 bland våra arters. Fröhinnan bildar bihang. 



