371 

 3. Bägtågeo 



(Luzuln arcuata Sw. — Junciis arcuntiis Whhib.) 

 bildar små, vid roten och på strAeii lödaktiga tuvor, och är speusliaarc, 

 iiäa:ot hårdare, magrare och småblommigare än Fälttågen. Strået ur 

 trindt och slätt, vanligen omkring 3 eller 4 tum högt och något litet 

 krökt. Bladen äro glatta eller stundom med ett och annat hår i kan- 

 ten, helt smala, icke liniebreda, rännlika; rotbladen vanligen så smala 

 och hoprullade att de bli nästan syllika. Skärraarne äro franshåriga 

 upptill. Blomgyttringarne äro 5 — 10, rundade, än enstaka än parvisa, 

 deras skaft till största delen tumslånga, nästan hårsmala och båglikt 

 ut- och tillbakakrökta; de bilda en 3 — 5-strålig flock, och vanligen 

 uppbär det nedersta skaftet en mindre och knipplik sådan. Kalkbladen 

 äro mörkbruna, långt uddspetsade. 



Växer mycket allmän på fjellens fuktiga och magra marker, der 

 den både uppstiger högre och pä de af isen härjade fälten tål längre 

 köld än någon annan växt (Whlnb.). — Blommar i Juli, Aug. — 

 Förekommer också med endast 1 — 4 blomgyttringar på rakare skaft 

 och något håriga blad och slidor (Luzula confusa Lindeb.). — Utbr. 

 nordliga Skandinavien, Skottland, arktiska Kyssland. 



Wahlenbekg urskiljde först denna riktiga fjell-art i Lappland 

 samt beskref och tecknade den i sin Flora Lapponica. Om den och 

 närmast beslägtade arter meddelade Lindeberg i Botaniska Notiser för 

 1855, vigtiga iakttagelser, liksom LaesTADius i årgången 1852 har en 

 uppsats om Formerna af Luzula campestris (den högnordiska) och L. 

 arcuata. 



**) Blommorna enstaka eller närmade två och två eller tre och 

 tre, raeu alltid i knippvippa eller -flock. 



4. Småblomtågen 



(Luzula parviflora Desv. — Juncus parvifloru.s Elirl].) 

 blir mersndels 10 — 15 tum hög med i eller stundom nära J tum 

 breda blad och talrika, mycket små, alldeles bruna blommor; den är 

 helt slät och glatt, med nästan hela bloravippan vackert brun. Strået 

 är bladigare än hos de andra arterna. Bladen äro lansettlika, platta 

 och mjuka, icke sällan rödaktiga; skärmbladet, som vanligen är nästan 

 lika långt som blomvippan, är tunnare och genomskiidigare än de an- 

 dra bladen. Sraåskärmarne äro hinnaktiga i kanten och glatta. Blom- 

 vippan är rik, sammansatt eller mycket sammansatt, med till en del 

 nära 2 tum länga och nåaot krökta grenar. Blommorna äro enstaka 



