374 



digt och skyddadt med tuuua hinnor, hvilka sedan brista och lemna ut- 

 gång åt bladen liksom sedan åt hölstret med dess klubba. Under denna 

 äro talrika ståndarbloraraor (o: 4-ruraraiga ståndarknappar), under dessa 

 en hvit hårkrans och under denna sitta fruktämnena med deras skäliga, 

 med honingsvätska fyllda märke. De sistnämnda äro alldeles dolda i 

 hölstret, der de mottaga det ymniga ståndarmjölet (pollen) och svälla; 

 kanske bekomma de också någon näring från kolfveo, på hviiken de 

 sitta. Sedan blad och stängel riktigt utväxt, vissnar hölstret smånii'ora 

 och man ser de gröna bären, hvilka sedan bli brandgula och slutligen 

 glänsaade-skarlakansröda; bladen ha då längesedan vissnat. 



9. Calltt L. 



Blommorna enkönade, bara, i platthölstrad, trind kolf, hviiken 

 utom på spetsen, som bär endast ståndare, är betäckt med om hvar- 

 andra blandade ståndare och spiror, vanligen 6 ståndare samlade kring 

 hvar spira. Ståndarne strängade. Märket ringlikt, nästan stiftlöst. 

 Frukt köttigt-svarapigt, mest 3 — 6-fröigt bär. 



1. Missnet 



(Calla palustris L.)- ' 



En mångårig, stänglad ört med krypande, ringladt- ledad, glän- 

 sande-grön, svampigt-köttig rotstock och lijertlika, kort- och trindt-spet- 

 sade, långt skaftade blad; stängeln omkring 5 tum hög, tjock och 

 svarapig, slutande i en hvit, kort blomkolf med nära dubbelt längre, 

 äggrundt och tvärspetsadt, inåt hvitt, utåt grönt hölster. Bladen äro 

 nästan längre än blomstängeln, bågnerviga, under glänsande; deras skatt 

 tjocka och svarapiga, omslidande hvarandra eller stängeln nedtill. Blom- 

 morna äro helt små; ståudarne hvita med platt sträng och tvåknölig 

 knapp. Bären äro röda, nästan tärninglika, 4 — 6-kantiga; de bilda en 

 kort och tät, nästan kottelik samling. Fröen äro elliptiska, nästan 

 trinda med ena kanten något kölad, smågropiga upptill. 



Växer i djupare, lösa skogskärr och mossar, på dyiga sjöstränder, 

 ymnigast och allmännast i norra Sverige. — Blommar i Juni eller Juli; 

 bladen gulna tidigt. Bären mogna i Aui;., Sept., och snart äro bär- 

 sarnlingaine nästan det enda, som synes qvar af växten, der de ligga lösa 

 på marken sedan stängeln multnat. — Utbr. norra och medlersta Europa. 

 Genom sina vackra, glänsande blad, sin hvita blomning och sina 

 röda bär blir Missnet en prydnad för våra dystra skogskärr. Särdeles 

 i Norrland och Vesterbotten är den så ymnig att den mångenstädes 

 bekläder hela kärrmarker. Utom Missne kallas den eller rotstocken der 

 Mäsnc, Mäsja; i Nerike Mosserot. — Isynnerhet i Vesterbotten är 



