383 



lika eller smalt-clliptiska, kort skaftade, 2:enomskinligt-hinnartade, glän- 

 sande-klargröiia, tydligt nerviga och iiiitådriga, vågbräddade; vanligen 

 äro de nära 6 tum långa och 1 — Ii tum breda. Stiplerna äro stora 

 (stundom endast dubbelt kortare än bladen) och bladartade, nästan 

 tunglika med tvåkölad rygg. Stjelken är trind och grenig. Axskaftet 

 är uppsvälldt upptill, längre än axet men kortare än bladen. Blom- 

 morna äro gröna. Frukterna relativt små, månlikt rundade, trubbkölade. 

 Växer mest och vackrast i djupare insjöar eller åar, i södra och 

 raedlersta Sverige till upp i Vestmanland och Dalarne. — Blommar i 

 Juli, Aug. — Omvexlar med uddlösa blad och med medelnerven ut- 

 dragen till en kortare eller längre udd; stundom blir spetsen mycket 

 lång genom den starkt utvecklade medelnerven, hvilken t. o. m. någon 

 gång kan ensam utgöra hela bladet. Storleken omvexlar också; i grun- 

 dare vatten blir växten i allmänhet mindre. — I medlersta Sverige har 

 man på några ställen anmärkt en varietet eller underart, som har mycket 

 mindre blad, de öfre skaftade och flytande (P. Zizii MK.?). — Utbr. 

 nästan hela Europa, Island, Siberien, Algerien. 



* Po tanioiie to n decipiens Nolte, som mycket likn.nr filansnaten, är anmärkt 

 eudasi vid Slockliolm och Upsala. Bladen äro nästan elliptiska med kort och bred udd 

 och smaliiaiulc b;is men utan egentligt skaft, något tunnare och mindre glänsande äu 

 hos P. lucens. 



5. Sträcknaten 



(Potamogeton praelongus Wulf.) 

 blir vanligen icke stort mindre åu Glansnaten, men stjelken är smalare 

 (som en hönspenna) och knäbugtig (zigzagig: P. flexicaule Detb.). Bla- 

 den äro alla nedsänkta och lika, klargröna, till och med som torra, raea 

 knappt glänsande, merendels 5 — 6 tum eller längre, nära tumsbreda, 

 tunna, aflängt-Iansettlika med bred och hälft stjelkomslutande bas; spet- 

 sen är trubbig och ra. e, ra. båt- eller huflik (på höstgrenarne mest) 

 och spricker gerna så att bladet blir tuklufvet. Stiplerna äro hinn- 

 aktiga och hvitna snart. Axskaften äro jemnsraala, i början omkring 

 ttimslånga, men bli slutligen längre än bladen. Blommorna äro gröna. 

 Frukterna nästan halft-kretsrunda (månlika), kölryggade (torra kantlikt-), 

 öfver liniebreda. 



Växer mest i djupare sjöar, i åar och strömmar, isynnerhet i 

 södra och medlersta Sverige. — Blommar i Juli, Aug. — Bladen om- 

 vexla från utdraget-hjertlika till nästan jemnbreda. — Utbr, norra och 

 medlersta Europa, England, Skottland. 



Wallman anmärkte först denna växt hos oss, men upptog den 

 (Liljeblads Flora, 1816) endast såsom en varietet af nästa art. Fries 



