390 



och ännu sällsyntare vid Gotlands och Östergötlands kuster. — Linde- 

 berg urskiljde denna, dittills endast sydfranska (och venetianska) art, i 

 södra Bohuslän och norra Halland och meddelade i Botaniska Notiser 

 för 1858 en uppsats om såväl denna sorn våra andra Ruppier. 



Redan Agardh . (Phys. Sällsk. ärsb. 1822) åtskiljde en Ruppia 

 maritima brevirostris och en R. m. rostrata. Wahlenbekg skildrar och 

 tecknar i Svensk Botanik X alla tre arterna, ehuru han betraktar dem 

 såsom endast varieteter. Han anmärker också huru Ruppierua, liksom 

 andra till utseendet obetydliga liafsväxter, likväl äro vigtiga i naturens 

 stora hushållning. På hafvet, säger han, ror man icke bland rosor, 

 såsom på en blomsteräng tillhörande Neckeus område, utan dess mesta 

 växter förbli nästan alltid under vattenytan, hvarigenom de bli mer 

 eller mindre ofullkomliga till sin blomnii;g. Och utom med sin sälta 

 och sina många kräk öfverdrager hafvet alla sina växter med en viss 

 fetraa (slem), hvarigenom de väsentligen bidraga till det närliggande 

 landets gödning. 



3. KaiinGcItellis^ ].. 



Blommor enstaka i eller vid bladvecken, enkönade (sambyggare), 

 1-ständrade eller (3 — )4( — 6)-spirade, bara, med endast en liten hinn- 

 artad, kort och sned slida kring spirblommornas bas. Ståndarsträng 

 slutligen läng och trådlik; knapprummen kortare än bandet. Stift tyd- 

 ligt; märke snedt-sköldlikt. Frukterna (smånötterna) på kort eller omärk- 

 ligt skaft (carpophorum), men sprötade af det varaktiga stiftet, platta. 



Detta slägtes arter äro mindre och spensliga, i vattnet ständigt 

 nedsänkta örter (Vattenservor) med trådlik och grenig, icke sällan 

 rödaktig, upprat eller (särdeles i grundt vatten) krypande stjelk, vanli- 

 gen tråd- eller borstsmala, 1-nerviga ("inuti tvåpipiga"), icke sällan nä- 

 stan kretsvisa (3-) blad; stiplerna hinnartade och sammanväxta till en 

 enda snärplik. Växa mest i salt vatten och blomma (under vattnet) i 

 Juli, Aug. eller längre. Zannichellia palustris L. 



Zannichellia major Boenn. är i allmänhet större än de andra 

 arterna, så att bladen kunna bli I linie breda och temligeu lika Sraå- 

 uatens. Frukterna äro 3 — 5, smalna något mot basen till ett temligen 

 otydligt skaft på det korta gemensamma skaftet, och ha m. e. m. tand- 

 knölig, något hinnaktig rygg. Stiftet är lika långt som halfva frukten 

 eller längre. — Växer i hafvet eller i vattensamlingar vid hafsstränderna. 

 Skåne (allm.), Calmar, Gotland (sälls.), Halmstad. — L. beskr. Gotl. 

 Res. 250 (allestädes i stenbrott-groparna vid Grötlingbo)? — Utbr. 

 nästan hela Europa. 



