392 



omkring 2 linier breda, jemnsmala, nästan bandlika, rundadt-trubbiga, 

 mörkt-olivgröna, 3-nerviga, helslidade blad (c: Bandtång). Stjelken kry- 

 per eller slår rötter nedtill; upptill är den grenig och bladrik. Hölster- 

 bladen äro kortare än de andra och ha en omkring 2 tums eller längre 

 remna nedtill framför den nästan lika långa blorakolfven, som har ett 

 upptill bredare skaft; hölstret är lika bredt som hela bladet och jemn- 

 smalt. Blommorna (ståndare och spiror) äro omkring 20, båda slagen 

 nästan lika många. Ståndarknapparne äro aflånga (i början tryckta till 

 spirorna). Frukterna äro ellipsoidiska, strimmiga, linielånga. 



Växer i hafvet nära stränderna och alltid under vattnet, helst på 

 djupare sandbotten, upp till Stockholms-skären, allm. — Blommar i Juli, 

 Aug. — Förekommer icke sällan mindre, med endast liniebreda, nästan 

 1-nerviga blad och längre, nedtill mycket smalt kolfskaft (o: Z. angu- 

 stifolia Horn.). — Utbr. nästan alla Europas kuster. 



Bandlingen eller Bandtången är en mycket sällskaplig växt och 

 bildar på hafsbottnen, vid stränderna, helst på mera skyddade ställen 

 såsom i vikar och sund, mellan klippor och holmar, riktiga under-^ 

 vattensängar, deri fisk, snäckor och maskar m. fl. ha sitt tillhåll, söka 

 sin näring eller lägga sina ägg. Sålunda blir den ganska vigtig i na- 

 turens hushållning, men saknar icke heller värde i vår. Färsk (helst 

 förrälld) ätes den af kreaturen, hvilka äfven äta den gerna om vintern 

 torkad och blandad med hö eller halm. Der den finnes i tillräcklig 

 mängd, kan den användas såsom en temligeu god gödsel, men bör ligga 

 ett år i hög innan den begagnas. Torkad kan den nyttjas till strö un- 

 der kreaturen. Då Bandlingen en längre tid legat utsatt för sol och 

 vind, hvitnar den (sådan ser man den ofta ligga uppkastad på strän- 

 derna), blir mjuk och lätt och kan, åtminstone hellre än hö, nyttjas 

 till stoppning i sängkläder. Till inpackning, isynnerhet af glas och 

 porslin, är den också ganska användbar; likaså till stoppning eller tät- 

 ning i träväggar i stället för mossa. 



Under sin Vestgöta-resa bestämde Linné i Marstrand (Vestg.-Res. 

 167) Zostera-slägtets kännetecken och dess rätta plats i systemet enligt 

 denna art, hvilken växt, såsom han säger, "aldrig af någon botanico 

 systematico blifvit satt i det ljus hon bör". De gamle botanisterna 

 räknade växten till Algae och ännu i L. Fl. Suec. ed. I upptages den 

 bland dessa. — I Blekinge lärer den kallas Kåve(d?). 



* Zostera miuor Nolte är tili alla delar mycket mindre än den vanliga Band- 

 lingen, med knappt 1/2 linie breda och merendels endast omkring 2 eller 3 tum långa 

 blad. Hölstret blir slutligen bredare än bladet och nästan lansettlikt. Frukterna äro 

 släta. — Väser pä grundare hafsbotteu vid södra Bohusläns kuster. 



