396 



* Sparganium fluitans Fr., som har trekantiga blad och tätt närmade bloru- 

 klot (vanligen blott ett enda ständarbloni-), iir anmärkt mesi i Ume-Lappmark, i Ånger- 

 manland, Helsingland, Gestrikland, Dalarne och Vestmanland. Fr. Fl. Hall. och Summa II. 



3. Flotagräset 



(Sparganiuni natans L.) 

 flyter med icke sällan nära 3 alnar lång men helt smal stjelk och lika- 

 ledes ofta ganska långa men endast 1 — 2 linier breda, klargröna, platta 

 och gräslika blad, hvilka ligga utsträckta på vattenytan och ibland nä- 

 stan alldeles täcka den. Bloraklotställningen är merendels något grenig. 

 Ståndarblomkloten äro omkring 5 — 10. Fruktkloten äro icke mycket 

 större än ärter. Frukterna långt skaftade och sprötade. 



Växer i insjöar och träsk i norra och medlersta Sverige samt nrid 

 till Småland och norra Skåne. — Blommar i Juli, Aug. — Utbr. norra 

 Europa, Siberien, Island, N. Amerika (Fr.). 



Denna art är en bland de märkligare vä.\ter, som tillhöra norden. 

 Liksom ett flytande gräs (hvadan allmogens benämning Flotagräs) växer 

 den i våra bergs- och skogssjöar, vanligen ' på djupt, ända till 2 fam- 

 nars, vatten, "utanför Säfgården och Neckrosornas lugna gördel", sträc- 

 kande ut sina stjelkar så mycket att den kan utveckla sina blommor pä 

 vattnets yta. En egentligen nordisk art, var den alldeles obekant för 

 botanisterna tills Linné beskrifvit den honom sedan hans barndom i 

 Småland välbekanta växten (i Flora Lapponica). Han berättar dervid 

 huru han såsom gosse ofta med största beundran betraktat den "in 

 amoenissimo isto natali loco et Florae ipsius sede", der den växte i 

 sjön Möckeln, längre ut på djupet än någon annan Fanerogam; han 

 nämner också de vigtigaste andra växter och den ordning de sinsemellan 

 iakttaga från bokskogen ända ut i sjön. Under sommaren, säger han 

 vidare, täcka Flotagräsets blad, behagligt att skåda, vattnet liksom med 

 en grön duk (linteo), som åtminstone vid svagare blåst knappt tillåter 

 några vågor att uppröra ytan. Fiskaren värderar mycket de vatten, 

 som äro täckta med Flotagräs, emedan de äro fiskrika (under växtens 

 skugga och i dess lugnvatten håller sig fisken gerna: L. Suec), och 

 oxen, kon och hästen äta hellre Flotagräset än annat gräs, hvadan 

 ordspråket: lefva som ko i Flotagräs. 



Oaktadt således Linné både tydligt beskrifvit detta sitt ursprung- 

 liga Sparganium natans och lemnat för dess bestämmande vigtiga upp- 

 lysningar, > har arten ändå varit mycket misskänd, så att man vanligen 

 sökt den dels i nästa art, dels och mest i Igelvassen (Sparg. minimum). 

 Genom Fries (Bot. Not. 1849, Summa II) är den numera lyckligen 

 återställd, man kunde nästan säga återvunnen, åt vår Flora såsom ett 



