411 

 3. Klothaddeo 



(Eriophoriim capitatum Hosl) 

 har krypande och skottalstrande rotstock med teraligen enstaka strån, 

 hvilka äro omkring 5 — 6 tum höga, trinda, mera slidade och mjukare 

 än den vanliga Haddens; den nedersta bladslidan bär merendels ett 

 kort blad, då den andra är bladlös, lång och nästan alldeles grön. 

 Rotbladen äro slaka, smala, halftrinda, släta och helbräddade. Axet är 

 svartbrunt, yngre något äggrundt, slutligen nästan klotrundt, vanligen 

 med ett trubbigt skärmblad. Blomskärmarne äro ogenomskinliga, spet- 

 sade, den eller de nedersta stora och nästan skärmlika. Kalkhåren äro 

 talrika, hvita, stundom svagt rödaktiga (o: E. medium Ands.). 



Växer "på stränder, i gräsrika kärr o. s. v. i det nordliga Sve- 

 rige ända ned i Dalarne" (och norra Verraland). — Blommar i Maj, 

 Juni. — Utbr. Island, Norge, norra Sverige och Finland, Samojedien; 

 Karpaterna, Alperna. 



SwARTZ anmärkte först Klothaddeu som svensk växt (i Vester- 

 dalarne, 1807). Han skildrar den i Svensk Botanik VI (1809). Hart- 

 man fann den på Areskutan 1813 (V. A. H. 1814). — Åt alla ofvan 

 upptagne Eriophorum-arter med ett ax har Andersson egnat en särskild 

 afhandling (Bot. Not. 1857). 



4. Snipen 



(Eriophoruin alpiiuim L.) 



är mindre än de andra arterna och under blomningen mera lik Tuv- 

 säven (Scirpus cfespitosus). Rotstocken är smal och nästan rak, kryper 

 i sned riktning och uppbär talrika, uppräta, vanligen 5 — 8 tum höga, 

 blekgröna, smala och trekantiga, enaxiga, mest bara och endast nedtill 

 slidade strån; några slidor sluta med ett mycket kort, rännlikt-trekantigt 

 blad. Axet, som har ett grönaktigt skärm, är gulbrunt, litet, under 

 blomningen icke mycket längre än skärmen, men med ullen | tum 

 långt. Blomskärmarne ha grön ryggnerv. Blommorna ha vanligen en- 

 dast 2 ståndare, eller också blott 1, och stundom äro de enkönade. 

 Kalkhåren äro glänsande-hvita, 3 — 4 gånger längre än axet, endast 4 — 6 

 och krusiga (o: Trichophorum Pers.). 



Växer i lösare kärr och mossar, på kärrängar, — Blommar i 

 Maj eller Juni (i Skåne redan i April); mognar i Juni, Juli. — Utbr. 

 mest norra och medlersta Europa; Siberien, N. Amerika, Island. 



Redan Linné anmärker i Flora Lapponica huru de bara, trekan- 

 tiga stråen, blomaxets utseende m. m. göra denna art föga öfverens- 

 stämmande med de andra Eriophorum-arterna. Deri instämmer Wahlen- 

 BERG, som (Fl. Lapp.) visar att växten till många kännetecken och 



