424 



17. Laddstarren 



(Carex toiuentosa L.) 

 är något blåaktigt grön, med mörkbruna blomskärmar och blekt grå- 

 ludna nötgömmen. Rotstocken alstrar temligen krypande skott. Stråen 

 äro vanligen omkring 10 tum höga, raka men temligen spensliga; bla- 

 den liniebreda, skärmbladen smalare och slidlösa. Fruktaxen något när- 

 made, trindt-aflånga eller nästan cylindriska, Nötgömmena äro nästan 

 klotrunda, deras skärmar spetsiga. 



Växer på ängar på Gotland (allmän) och Öland. — Blommar i 

 Maj. — Utbr. medlersta Europa, norra Italien, Ungern, Siebenburgen, 

 Servien; Oaucasien. 



Luddstarren upptäcktes, såsom svensk, af Wahlenberg på Got- 

 land (Vet. Ak. H. 1803). 



18. Landstarren eller Bergstarren 



(Carex montana L.) 

 bildar små och mjuka, ljusgröna tuvor med glänsande-mörkröda nedre 

 bladslidor och cästan svarta (mörkt rödbruna) ax; de gamla, vissnade 

 och hvitnade bladen qvarsitta talrikt och äro längre än de unga stråen. 

 Stråen äro tuvade, smala och slaka, vid blomningen endast omkring 5 

 tura höga, men bli sedan dubbelt högre och slutligen något nedkrökta; 

 de äro bladiga endast nedtill. Bladen äro platta men endast i linie 

 breda, slaka, sträfva och glest håriga; rotbladen långa och knippade, 

 stråbladen korta. Skärmbladen äro vanligen slidlika och brunt hinn- 

 aktiga, mera sällan med en kort, bladlik udd. Fruktaxen 1 eller 2, 

 mycket närmade, bredt äggrunda. Nötgömmena äro omvändt-äggrundt- 

 ovala, trekantiga, spetsiga, ludna, 1^ linie långa (större än hos när- 

 stående arter), längre än de trubbiga och kortuddiga skärmarne. 



Växer på ängsbackar, torrare betesmarker bland buskar, i mull- 

 rikare lundar, i södra och medlersta Sverige, här och der ymnig; dess- 

 utom i Dalarne vid Avestad. — Blommar i Maj. — Utbr. medlersta 

 Europa, Sverige, Finland, Island, England, Spanien, norra Italien, Un- 

 gern, Siebenbiirgen. 



Bergstarren är en täck art, och dess vårliga, ljusgröna och mjuka 

 bladtuvor ha ett mera gräslikt och gladt utseende än de flesta andra 

 Starrarters. Genom sin starka rotbildning breder den ut sig mycket,, 

 särdeles på bättre mark, så att den kan bilda vackra mattor. Då 

 Linné utgat' sin Flora Suecica, kände han växten endast från Upsala- 

 trakten. 



