426 



Wahlenberg upptäckt deu på Gotland i Ardre, Östergarn (V. A. H. 

 1803) och Agardh upptagit den såsom skånsk (Caric. Scan.)- 



21. Hedstarren 



(Carex ericetorum Poll.) 

 är något blåaktigt mörkgrön med mörkbruna slidor och mörkt grå- 

 aktiga, glänsande ax. Rotstocken har bladiga skott. Bladen äro nä- 

 stan platta, korta och breda (till Ii linie), temligen hårda och var- 

 aktiga, så att en del gamla vanligen qvarsitta gröna då växten blom- 

 mar; skärmbladen mycket korta, eller nästan endast hinnartade och 

 mörka slidor. Stråen äro nästan uppräta, omkring 5 tum höga, längre 

 än bladen, släta, med klubblikt, gråbrunt ståndarax. Fruktaxen 1 — 2, 

 oskaftade och mycket närmade, äggrunda. Nötgömraena äro omvändt- 

 äggrunda med mycket kort spröt, trubbigt trekantiga, kortludna, om- 

 kring lika långa som skärmarne, hvilka äro omvändt-äggrunda, rundadt- 

 trubbiga, blekbruna, hinnaktigt hvitkantade, vanligen svagt hårbräddade 

 (o: C. ciliata W.). 



Växer på torra och magra backar och betesmarker, allm. i södra 

 och raedlersta Sverige, i det norra sälls. — Blommar mest i Maj, tidi- 

 gast bland våra vanligare Starrarter. — I fjelltrakterna växer en under- 

 art, som har mjukare blad och jemtismalare, spetsigare blomskärmar (o: 

 C. niembranacea Hpe). — Utbr. norra och medlersta Europa; Cauca- 

 sien, Siberien. 



Vv^AHLENBERG upptog först Hedstarren bland svenska växter (Vet. 

 Ak. H. 1803), men enligt Wikströms Stockholms Flora lärer SwartZ 

 redan tidigare anmärkt densamma (vid Stockholm). 



* Carex priecox Jacq likiwir icmlifieii Hcdslarren, tntiu har bruna, smalare, 

 nåjjot skafiade ax Idet iiedersia stundom Uiiijiskaftadt); är blekgrön och vanligen större. 

 Nötgömracua aro nÖÅtau klotrundt (jvaia; deras skärmar ljusbruna, äggrunda, spetsade 

 eller uddiga genom den utlöpande, gröna nerven — Växer på backar och torra betea- 

 marker o. d. i södra, niedlersia och niigot i norra Sverige men mindre allmän än Hed- 

 starren. — IJloniiiiar i ^laj. 



22. Fingerstarren 



(Ciirex digitala L.) 

 bildar vackra tuvor med ljusgröna, rödaktigt slidade, platta och mjuka 

 blad, nästan lika långa som de nästan trinda och släta, 5 — 8 tum 

 höga, slaka stråen, hvilka nederst äro beklädda med rödbruna, bladlösa 

 eller nästan bladlösa slidor och upptill omslutas med hinnartade, snedt- 

 tvärskurna, bladlösa skärraslidor. Fruktaxen äro vanligen 2 — 3, glän- 

 sande bruna, nästan uppräta på något blottade skaft, omkring ^ tum 

 långa, jeransraala, glest 6 — 10-bloramiga; de nå upp till eller öfver 



