427 



atåndaraxet, sä att hela ax3tällnin|?eii blir liksom fingrad. Nötgöraraena 

 äro teraligen stora, åtminstone linielånga, trekantigt-omvändt-äggrunda, 

 mycket kort spetsade (sprötade), kortludna, lika långa som de rödbruna, 

 hinnkantade och grönnerviga, tvärtrubbiga eller kortuddade skärraarne. 

 Växer på skogsbackar och i lutidar, ända upp till Ume-Lappraark. 



— Blommar i Maj eller Juni och mognar hastigt. — Omvexlar (i norra 

 Sverige) blek, med mindre skaftade ax. — Utbr. nästan alla Europas 

 länder; Caucasien, vestra och södra Siberien. 



* Carcx pediformis C. A. Mey. liknar mycket Fiugerstarren, men Sr större, 

 msd nedtill bladiga strån och mer skiljda ax; blomskärmarne ato mindre tvärtrubbij;», 



— Växer i Jemtlands bergstrakter sälls. — Blommar i Maj. 



* Carex oruithopoda W. liknar ocksä Fincterstarren, men är mindre, blekare 

 och slakarc an dt-nna, med, särdeles upptill, krökt strä och bagkrökta, endast omkring 

 3 linier långa, 3 — fi-blommiga spiras; nöti^ömmena längre än de blekbruna, nägot spet- 

 siga skärmarnc; slidorua blekicröna. — Viixer pä fuktiga äugar, vid skuggiga bergssidor 

 o. d., heLst pä kaik. i allmänhet bällsynt utom pil Golland — Bioinniar i Maj eller Jani. 



23. Fotstarren 



(Carex pedata Whlub.) 

 är helt liten, vid blomningen endast 1 — 3 tura hög, men bildar täta, 

 nedtill brunaktiga tuvor med temligen hårda, tumslånga, i linie breda 

 blad och raka, trubbkantiga eller nästan trinda strån. Skärmbladen äro 

 syllika, mycket kort slidade och vanligen kortare än axet. Fruktaxen 

 äro mest 2, närmade och kortskaftade, 2 — 2| linie långa, temligen 

 glest o — 6-blommiga (mest 4- eller 5-), uppräta; de nå slutligen lika 

 eller nästan lika högt som ståndaraxet. Nötgömmena äro nästan klot- 

 runda med mycket kort, tvätandadt spröt, glänsande-glatta, längre än 

 de brunaktiga och hinnartade, breda och mycket trubbiga skärmarne; 

 både nötgömmen och skärmar lossna lätt. 



Växer på steniga backar och torra bergsluttningar i Lapplands 

 och Herjedalens fjell, sällsynt, mest i Lule-Lappmark. — Blommar i 

 Juni, Juli. — Utbr. nordliga Norge, Herjedalen, Lappland, Island. 



En ganska egendomlig art, säkerligen tillhörande samma naturliga 

 grupp som Fingerstarren och de näst föregående, men skiljd från dem 

 bl. a. genom sina alldeles glatta nötgömmen. Växten upptäcktes (jf 

 Wahlenberg 1807 i Lule-Lappmark, på fjelien vid sjön Virihjaurs sö- 

 dra sida. Han bestämde och beskref den först i sin Flora Lapponica 

 och skildrade den sedan i Svensk Botanik X, der dessutom Laestadii 

 teckning visar den lilla men utmärkta, högnordiska växtens utseende. 

 Wahlenberg ansåg arten vara Linnés Carex pedata (Sp. Plant.), hvil- 

 ken SoLANDBR saralat i Pite-Lappmark. 



