429 



till. FrukUixen luta vanligen, isynnerhet äldre. Nötgömmena äro 1^ 

 linie långa, nästan ovala, naed kort spets (spröt), tämligen platta, svagt 

 prickiga, merendels täckta af de nästan lika stora, spetsiga, svarta och 

 något rödaktiga skärmarne. 



Växer i fjellen, mest på gräsiga och fuktiga ställen. — Blommar 

 i Juni, Juli. — Omvexlar spensligare och sraalbladigare, med uppräta, 

 mindre ax; nötgömmena bli stundom (mest på da högsta fjellen), åt- 

 minstone till större delen, svarta eller svartbruna. — Utbr. raedlersta 

 och norra Europa, Island, Skottland, Wales; Pyrenéerna, Alperna, Kar- 

 paterua. 



Bland Fjellstarrarne utmärker sig denna art strax med sina breda, 

 skärande blad och sina stora, svarta och gröna ax. Det är en rätt 

 vacker art (d: Gramen alpinum pulchrura etc. Scheuch.). Redan Linné 

 fann den i Lappland och Rudbeckarne tecknade den i Carapi Elysei. 

 Wahlenberg beskref den närmare i sin Flora Lapponica, Wahlberg 

 skildrade och LaeSTADius tecknade den i Svensk Botanik. 



* Carex iiis.ra All. likoar myckel Svartstarren, men iir mindre, med något bre- 

 dare ax och omväudt-äggruuda, rundadt-trubbiga nötgömmeu. — Växer i Lappland 

 iLctst.) och på Areakutau (Beurl.). 



26. Vahls-Starren 



(Carex Vahlii Schk.) 

 är teraligen ljusgrön, med svarta men små blomskärmar. Strået är 

 rakt och upprätt. Bladen äro mjuka, omkring liniebreda; skärmbladen 

 något bladlika. Axen 2 — 3, mycket närmade, nästan klotrunda eller 

 kort ellipsoidiska, icke mycket större än ärter (nära 2 linier); topp- 

 axet saknar icke sällan spirbloramor. Nötgömmena äro rundadt-ovala 

 med kort spets (spröt), svagt prickiga, dubbelt längre än de nästan 

 trubbiga, alldeles svarta skärmarne. 



Växer i fjelltrakterna (o: C. alpina Sw.), ända ned till Idre i Da- 

 larne, Ångermanland (Ramsele o. a.) och Medelpad (Finsta socken). — 

 Blommar i Juni. — I lägre trakter, särdeles på fuktig gräsmark i 

 skogsregionen, blir växten vanligen större (omkring 10 tum, också 

 alnshög: var. gigantea Lsest.) och spensligare, med hvitaktiga nötgöra- 

 men; i högre trakter åter kortare (omkring 5 tura) och stadigare, med 

 gulaktiga, stundom bruna nötgömmen. 



Redan Solander hade (1753) samlat denna växt i Pite-Lappmark, 

 men den inlades i Bergii herbarium såsom Carex leporina var. och 

 uppmärksammades sedan icke förr än Liljeblad ånyo funnit den i 

 Torne-Lappmark (1788) och Swartz beskrifvit den i andra upplagan 

 af hans Flora (1798). — Vahls-Starren tillhör egentligen det nordliga 



