431 



stråbladen bredare (omkring 1| linie), bredt kölade eller det högsta 

 rännlikt; skärmbladen likna det sistnämnde och äro nästan hölsterlika, 

 längre än axsanilingen, något krökta. Axen äro 2 — 2^ tura långa men 

 endast omkring 2 linier breda, trinda eller vanligen något klubblika, 

 ståndaraxen 1 — 3. Fruktaxen vanligen 3 — 4, uppräta, de nedre något 

 skaftade. Nötgömmena äro små och mycket talrika, rundadt-ovala med 

 hel mynning, platta, bleka, knappt ~ linie långa men likväl längre än 

 de bruna skärmarne. 



Växer invid stränder i sjelfva vattnet, der man icke sällan ser 

 den bilda liksom små skogar, ymnigast i Lapplands och norra Sveriges 

 sötvatten, sparsammare ned till Vermland och vid ostkusten ända till 

 i Blekinge. — Blommar i Juni, Juli. — Utbr. Norge, Sverige, Fin- 

 land, norra Ryssland; Island. 



Som bäst utvecklad, är Vattenstarren en bland våra större Starr- 

 arter, utmärkt med sin stadiga växt. Störst och vackrast blir den 

 nära manshög och något bredbladig (var. latifolia Laest. och var. lon- 

 gestigraata Laest.). Den omvexlar likväl mycket, såsom stor och med 

 nästan rödbruna blomskärraar (var. rubicunda Laest.); mindre, med korta 

 honax (var. clavata Lsest.); liten och uppkrökt (var. pratensis Laest.). — 

 Wahlenberg upptäckte arten i Lappland, der den är "allestädes ytterst 

 allmän i vattnen", och bestämde den i Vet. Ak. Handl. för 1803. 



* Caiex borealis Lantr. liknar temligen Vattenstarien, men är mindre, med 

 knappt tumslånga ax (endast 1 ständradt); nötgömmena aflångt-ovala, endast något längre 

 än skärniarne. — Växer på fuktiga ställen i Lappland, Vesterbotten och Ångermanland, 

 sällsynt. 



* Carex vacillans Drej. är omkring fotshög med temligen korta blad och 

 skärmblad, de sednaie knappt bredare än strået; fruktaxen oskaftade, smala; nötgöm- 

 mena bredt-omvändt-äggrunda, mycket kortare än de äggrundt-lansettlika, spetsiga, nä- 

 stan svarta skärmarne; märkena 2 eller 3. — Växer på fuktiga ställen i Lappland och 

 vid Areskutan. 



30. Hvasstarren 



(Carex aciita L.) 

 är blåaktigt grön (o: Blåstarr), tuvad, vanligen 1 — 2 alnar hög, med 

 mycket hvassa (skärande) strån och blad samt penntjocka ax, mest 2 

 eller 3 af båda slagen ; spiraxen luta under blomningen. Stråen äro 

 trekantiga med småsågade kanter; de luta något upptill. Bladen äro 

 långa och slaka, till nära 2 linier breda, platta med nedvikta kanter 

 eller kölade, hinnartadt slidade; skärmbladen merendels längre än hela 

 strået, slidlösa eller nästan slidlösa men med två små öron vid basen. 

 Fruktaxen äro nästan trinda (cylindriska), mer eller mindre lutande, 

 det nedersta skaftadt (stundom långt-). Nötgömmena äro ovala eller 



