432 



nästan rundatit-elliptiska, kullriga på båda sidor, nästan nervlösa, med 

 kort och svagt, trindt och helt spröt, omkring lika långa som de van- 

 ligen blåsvarta, spetsiga skärmarne. Ståndarne icke sällan 2. 



Växer på stränder, våta ängar och i kärr, allra. — Blommar i 

 Maj eller Juni. — Omväxlar mycket till storlek, bladens bredd, axens 

 ställning, skaft och färg, blomskärraarnes längd; icke sällan ha spir- 

 axen ståndare upptill. Stundom (Mälartrakterna, Blekinge) blir växten 

 gulaktigt grön, med blekare, smala, mycket slaka och nästan hängande, 

 2 — 3 tum långa ax (o: var. personata Fr.). C. acuta submontana och 

 C a. terrestris Laest. äro mindre varieteter med närmade ax. 



På många starrängar är Hvasstarren bland de ymnigaste gräsen 

 och uttränger smånigom de andra, hvarigenom det hö, som på sådana 

 ängar vinnes, blir allt sämre och sämre. Emellertid är den nyttig så 

 till vida som dess starka och talrika rötter binda lös mark och gungdy. 

 så att den slutligen tillvallas och blir tjenlig att bära bättre grässlag. 

 Då Hvasstarren skall skördas till hö, bör detta, liksom med andra 

 Starrarter, ske tidigt. Färsk, isynnerhet förtärd i större mängd, kan 

 den orsaka svåra sjukdomar hos kreaturen. — Hvasstarren är utbredd 

 genom nästan hela Europa och växer dessutom i Caucasien, Siberien 

 och på Island. 



* Carex limula Fr. har krypande ocli skottalstrande rotstock, onikriner fotshögt 

 8trä och tumslanga, nästan svarta ax, slåudaraxet vanligen ensamt. Skärmbladen äro 

 smala. Nötgömmeiia aflangn, spetsiga, plattade, deras skärmar trubbiga. (Växten i Herb. 

 Norm. liknar något en svartninskig C. vulgaris). — Växer på fuktiga ställen i Lapp- 

 land, sälls. 



* Carex hyperborea Drej. liknar föregående art, men har kortare och tjockare 

 ax samt elliptiskt-ovala nötgömmen med trubbade, längre skärmar. — Växer i Torne- 

 Lappmark och Herjedalen, mycket sällsynt. 



31. Rakstarren 



(Carex stricta Good.) 

 bildar stora och täta, något blåaktigt gröna tuvor med 1 — 1-| aln höga, 

 kortbladiga, hvasst trekantiga, raka och stadiga strån, nästan raka blad 

 och talrika nättrådiga slidor. Bladen äro mycket kölade (med vikta 

 kanter); skärmbladen uppräta, vanligen kortare (men också längre) än 

 strået, slidlösa men med två små öron vid basen. Ståndaraxet är van- 

 ligen ensamt (stundom 2). Fruktaxen äro mest 2 eller 3, uppräta, 

 trinda och vanligen omkring tumslånga, täta, nästan oskaftade, mer- 

 endels ståndrade upptill (då spetsade). Nötgöramena äro elliptiska, 

 plattade, tydligt nerviga, med mycket kort och helt spröt; de sitta 

 mest i regelbundna rader och lossna snart. Skärraarne äro nästan syl- 

 lika, något spetsiga, föga kortare än nötgömraena. 



