463 



Växer på stränder, i kärr o. d., i södra och medlersta Sverige. 

 — Blommar i Maj, Juni. — Omvexlar till bladens bredd, axens antal, 

 läge och storlek (de variera från ^ till nära 2 tum långa), blomskär- 

 marnes och nötgömraenas färg ra. m. — Utbr. nästan hela Europa. 



SwARTZ lärer (enligt Wikströms Stockholms Flora) först anmärkt 

 Rakstarren hos oss, men Wahlenberg, som fann växten i Upland, 

 nämner den troligen först såsom egen art* (1803). Förut omtalas den 

 antingen icke alls eller (Liljeblads Flora, 1798) endast såsom varietet 

 under C. acuta. 



* Carex tricostata Fr. liknar Rakstarren, men är rent grön, har bladigare 

 strä, skottalstrande rotstock, helt-hinnartade slidor, mycket långa, slaka skärmblad, ägg- 

 rundt-ellipliska, köladt-3( — 5|-nerviga, icke sällan gröna nötgömmen, tydligt längre än 

 de trubbiga sJvärmarne. — Växer mest på stränder i medlersta Sverige, Östergötland 

 och norra Småland, sälls. — Blommar i Juni. 



* Carex prolixa Fr. liknar temligen Rakstarren, men är vanligen mindre tuvig 

 ehuru icke sällan större, rent grön, med talrikare, mera åtskiljda och lutande ax, bre- 

 dare och plattare, slaka blad och skärmblad, de sednare längre än axen; bladslidorna 

 hell-hiunartade; uötgömmena äggrunda, plattade, nerviga, mera varaktiga, kortare än de 

 lansetllika, långt spetsade, svartröda skärmarne. — Växer vid stränder och i kärr, i 

 medlersta och södra Sverige, mest iakttagen i det medlersta (Mälartrakterna). — Blom- 

 mar i Maj, Juni. 



32. Tuvstarren 



(Carex ceespitusa L.) 

 bildar, såsom namnet antyder, stora och mycket täta, gräsgröna tuvor 

 med nästan bladlösa (endast nedtill bladiga) strån och talrika, långa 

 blad, bådadera slutligen slaka. Bladen äro omkring liniebreda, kölade, 

 stråbladen med platta (utvikta) kanter och kortare än de andra, hvil- 

 kas kanter äro vikta tillbaka så att samma blad synas tvåkölade ofvanpå; 

 de nedre slidorna äro nätådriga. Stråen äro hvasst och sträft trekan- 

 tiga, under blomningen endast omkring 5 tum höga, men slutligen 10 

 — 15 tura eller högre; de ha vanligen endast 1 ståndarax, men 2 eller 

 3 spirax, det eller de nedersta med ett litet syllikt, vid basen hinnaktigt- 

 tvåöradt, slidlöst skärmblad. Axen äro endast omkring ^ eller | tum 

 långa, ståndaraxet något större, alla närmade och uppräta. Fruktaxen 

 äro vanligen trinda, icke sällan ståndrade upptill, oskaftade eller det 

 nedersta kort skaftadt. Nötgöramena äro nästan rundade eller bredt- 

 äggrundt-elliptiska, plattade med kullriga sidor, nervlösa, med mycket 

 kort och helt spröt, obetydligt längre än de lansettlikt-syllika, vanligen 

 svart- eller brunaktiga (och hvitnerviga) skärmarne. 



Växer på fuktiga eller våta ängar, i kärrmark, allmän till det 

 nedre Lappland (der den likväl är sällsynt), — Blommar i Maj eller 

 Juni (i medlersta Sverige nära en månad tidigare än Vanliga Starren); 



Nyman. Sv. Fanerog. II. *o 



