438 



Juli. — Utbr. norra och medlersta Europa, England, norra Italien, Un- 

 gern, Siebenbiirgen, medlersta Ryssland, Siberien, Island. 



Linnés Flora Suecica upptager denna art såsom växande endast 

 vid Upsala. Sednare anmärkte Agardh den i Skåne (Caricog. Scan. 

 1806), AsPEGREN i Blekinge, Wahlberg vid Göteborg (Fl. Gothob.) 

 o. 8. v. 



38. Stjernstarren 



(Carex stellulata Good.) 

 har tuvade, uppräta, merendels 5 — 8 tum höga, trekantiga och släta 

 eller nästan släta, 3 — 5- (mest 4-)axiga strån och helt smala, rännlika, 

 rent gröna blad; skärmblad saknas eller äro borstlika och kortare än 

 axen, och endast mj'cket sällan är det nedersta längre. Axen äro nä- 

 stan klotrunda, endast något åtskilda, brungröna, ärtstora. Nötgöramena 

 äro äggrunda och spetsade till ett småsågadt, tvåtandadt spröt, på den 

 kullriga utsidan nerviga; de bli slutligen utspärrade, nästan stjernlikt 

 eller tagglikt (o: C. echinata Murr.) Skärraarne äro äggrunda, trubbiga, 

 bruna, hinnkantade och längs midten grönaktiga, omkring dubbelt kor- 

 tare än nötgömmena. 



Växer på fuktiga ängar och betesmarker, i kärr, till ända upp i 

 Urae-Lappmark och norra Vesterbotten, allm. — Blommar i Maj eller 

 Juni; mognar i Juni, Juli. — Utbr. nästan hela Europa; Algerien, 

 Caucasien, Siberien, nordliga N. Amerika. 



Linné inbegrep denna art under sin Carex rauricata. Retzius 

 upptager, efter Murray, båda såsom skilda arter. Sedan urskiljde 

 Wahlenberg Stjernstarren på Gotland, mellan Sandbergen på Avanäs 

 och vid Stenstuga i Bro (V. A. H. 1806). Agardh upptog den så- 

 som skånsk (1806), Wahlenberg såsom lappsk (Fl. Lapp. 1812), o. s. v. 



39. Repestarren 



(Carex loliacea L.) 

 är bland de allra spensligaste och mjukaste Starrarter, genom sin gre- 

 niga rotstock bildande något täta tuvor. Bladen äro endast omkring 

 ^ linie breda, skärmbladen borstlika; stråen omkring fotslånga, släta, 

 3 — 5-axiga. Axen äro temligen åtskilda, rundade, blommande endast 

 linielånga, alltid blekgröna. Nötgömmena endast 3 — 5 i hvart ax men 

 nära Ii linie långa, nästan aflånga, trubbiga och trubbkantiga, på båda 

 sidor kullriga, nerviga, slutligen utspärrade, nästan dubbelt längre än 

 de hvitaktiga, mycket tunna skärmarue. 



Växer på fuktiga eller kärriga skogsängar, i kärr, särdeles bland 

 alar, här och der i Lappland och norra Sverige ned till Vermland 



