439 



(bergslagen), Vestmanland och Södermanland; sällsyntare i Östergötland, 

 Småland och Halland. — Blommar i Juni. — Utbr. Island, Norge, 

 Sverige, Finland, medlersta Ryssland, Westphalen. 



Nötgöraraena likna något "fröen" hos Dårrepet (Lolium temulen- 

 tura), och artnamnet (loliacea) är således väl valdt. Deras storlek är 

 så mycket märkbarare, som gräsets alla andra delar äro särdeles tunna 

 och smala, blad och strå mycket slankiga, hvilket väl står i samman- 

 hang med dess vanliga växställe, som är täta, skuggiga alkärr. — Den 

 första närmare beskrifning på Repestarren lemnade Wahlbnberg i sin 

 Flora Lapponica; sedan skildrade han den i Svensk Botanik X, der 

 LaesTADius tecknat växten. 



* Carex tenella Schk. liknar Repestarren, men är ändå spensligare, med nästan 

 trådsmala blad och i hvart ax endast 2 — 3 nötgömmeu (stundom blott 1), hvilka sitta 

 under ståndarne. — Växer i Lappland, Norr- och Vesterbotten, ned till Gestrikland 

 (Kubbo), Dalarne och Vermland. 



* Carex tenuiflora Whinb. liknar temligen Eepestarren, men har något stadi- 

 gare strå och större och mera gulaktiga ax, hviika äro omkring 3 oeh sitta närmade 

 så att de bilda en nära 1/2 tum lång samling. Nötgömmena äro nära 10 i hvart ax, 

 uppräta, något spetsiga och -hvasskantiga, obetydligt längre än skärmarne. — Växer i 

 vattenrika kärr och på våta skogsängar i Lappland (särdeles allmän i Torne-Lappmark), 

 Vesterbotten (Laest.), Herjedalen, Ångermanland (Helgum socken) och Helsingland (i tre 

 socknar) — Blommar i Juni, Juli. — Bildar i Torne-Lappmaik (Laest.) en underart, 

 C. macilenta Fr. 



* Carex heleonastes Ehrh. har raka och uppräta, 5—10 tum höga (eller hö- 

 gre), hvasst trekantiga, sträfva, 3 — 5-axiga strån och smala, hopvikt-kölade, temligen 

 styfva, hvasst-småsågade blad; skärmbladen ha något hård udd. Axen äro nästan klot- 

 rundt ovala, nära 2 linier breda, blekbruna, närmade sä att de bilda en nära tumslång 

 samling. Nötgömmena äggrundt- eller ovalt-lansettlika, spetsiga, något kullriga på båda 

 sidor, svagt nerviga, trubbräddade, något längre än de trubbiga skärmarne. — Växer i 

 vattenrika kärr i norra och medlersta Sverige, i Lappland och norra Sverige mången- 

 städes ymnig. — Blommar i Juni. — Enligt Bergii herbarium hade redan Solander 

 (1753) funnit denna växt i Pite-Lappmark, men ansett den vara Harstarren (n:o 45). 

 Ehrhaet upptäckte den vid Upsala under sitt vistande derstädes 1773—76 och be- 

 stämde den till egen art (L. Suppl.). 



**) Endast toppaxet tvåkönadt; nötgömmena okantade. 



40. Gråstarren 



(Carex canescens L.) 

 bildar gråaktigt gröna, mjuka tuvor med smala (icke liniebreda), nästan 

 platta, sträfbräddade blad och omkring fotslånga, trekantiga, vanligen 

 5 — 8- (mest 6-)axiga strån. Axen äro temligen små, blekt grönaktiga, 

 ^slutligen blekbruna, ägg- eller långrunda, toppaxet något klubblikt; de 

 nedre axen äro något åtskiljda och ha icke sällan korta, borstlika skärm- 



