443 



skuggiga ställen, såsom i skogar, bli bladen längre, axen glesare, och 

 blomskärraarne, utom nerven, icke sällan nästan hvita. — I Lappland 

 växer en underart, hos h vilken axen äro tätt närmade till en nästan 

 äggrund samling och blomskärmarne svartbruna (o: Carex festiva 

 Dew.). — Utbr. Europa, Algerien, Caucasion, Siberien, N. Amerika 

 (Klippbergen, Grönland), Island. 



* Carex Schieberi Schrank har uppräta, omkring 5 — 7 tum höga, 3 — 6-axiga 

 strän, hvilka med en eller annan tums mellanrum utgå frän den mycket krypande rot- 

 stockens leder. Axen äro bruna, aflånga, tätt närmade; nötgönimena äggrunda, omkring 

 lika långa som deras smalspetsade skärmar. — Växer på sandmarker, sälls. och endast 

 anmärkt (i Vestmanland,) på Oland (och i Blekinge). — Blommar i Maj, Juni. 



* Carei ligerica Gay växer på Oland, i Runstens socken vid byn Loperstad. 



ff) Ståndarne i axens spets (o: Acroarrhenre). 

 *) Tuviga arter. 



46. Yippstarren 



(Carex paniculata L.) 

 är tätt tuvad, blåaktigt grön, med temligen breda blad, alnshöga eller 

 högre, hvasst trekantiga strån (med två sidor skäliga) och rik, 2 — 3 

 tum lång, vanligen vipplikt grenig och nästan pyramidlik axställning 

 med sammansatta ax. Stråen ha tumslånga och nästan svarta, hela 

 slidor (fjäll) vid basen. Axgyttringarne äro mellan ^ och nära 1 tum 

 långa, yngre glänsande-gråaktiga genom de gråbruna och hvitaktigt 

 hinnkantade blomskärmarne. Nötgömmena äro äggrundt-kägellika, spet- 

 sade med tvåtandad och kantad spets, vid basen nerviga (svagt) på 

 båda sidor, annars släta och glanslösa, lika långa som de bredt hinn- 

 kantade skärmarne. 



Växer i kärr och på kärriga eller träskiga marker, sälls. (Skåne, 

 Bohuslän, Öland, Östergötland, Stockholm). — Blommar i Maj eller 

 Juni. — Omvexlar icke sällan med obetydligt grenig eller alldeles en- 

 kelt sammansatt, smal axställning. — Utbr. medlersta, vestra och syd- 

 vestra Europa, Italien, Ungern, Siebenbiirgen; Caucasien. 



Fries (Fl. Scan. 1835, Mänt. II 1839) upptog först Vippstarren 

 bland svenska växter såsom en egen, från nästa skild art. Linné 

 kände den endast som utländsk. 



* Carex paradoxa W. liknar Vippstarren, men är spensligare, med nästan rent 

 gröna och nära trådsmala blad. Stråen äro trekantiga med kullriga sidor; deras basslidor 

 upplösa sig i nästan tagellika trådar. Axen äro yngre bruna. Nötgömmena äro nervig» 

 på båda sidor, glanslösa, tvärt spetsade med okantad spets, längre än de bruna, smalt- 

 hinnkantade skärmarne. — Växer i kärr och mossar eller på våta ängar vid sötvatteu, 



