449 



öfversta stråbladet är låa^t; de nedre bladen äro helt korta. Axet är 

 glest, vanligen endast 3- eller 4-blommigt (o: C. pauciflora Lightf.), 

 med 1( — 2) ståndar- och 3( — 5) spirblommor. Märken 3. Nötgöm- 

 mena äro trindt-syllikt-lansettlika, nervlösa, hvitgula, slutligen blekbruna, 

 genom det långa sprötet och det varaktiga, teraligen långt utom myn- 

 ningen nående stiftet nära 3 linier långa; de luta eller hänga slutligen 

 och lossna lätt liksom skärraarne. 



Växer i lösa och dyiga skogskärr, helst bland Hvitmossa (Sphag- 

 num), ymnigast i Lappland och norra Sverige i allmänhet; saknas på 

 Öland och Gotland. — Blommar i Juni. — Utbr. norra och medlersta 

 Europa, Skottland och norra England, Ungern, Siebenbiirgen; nordligare 

 Amerika. 



Under sin lappska resa blef Linné bekant med Taggstarren (Fl. 

 Lapp. n:o 339 utom synon.), men han sammanblandade den sedan med 

 Loppstarren (n:o 57), och i sitt herbarium hade han båda arterna så- 

 som Carex pulicaris. Ehrhart, som anmärkte växten vid Upsala (1773 

 — 76), insåg att den bildade en egen art, hvilken han bestämde i Lin- 

 nés d. y. Supplementum (1781) och i sina Beiträge (1787). Wahlen- 

 BERG belyser den i sin Flora Lapponica och Swartz skildrar och teck 

 nar både denna och nästa art i Svensk Botanik VIIL 



54. Borststarren 



(Carex raicroglochin Whlnb.), 

 som något liknar Hvitstarren, är gulaktigt grön och har alldeles tråd- 

 lika blad, trinda och släta, 2 — 4 tum höga, nedtill bladiga, strån och 

 omkring 10-blommigt ax (omkring 5 ståndar- och 6 spirblommor). 

 Märken 3. Nötgömmena äro syllikt-lansettlika, nästan halftrinda, blek- 

 bruna, hängande, mycket smala och nära dubbelt kortare än Hvitstarrens. 

 Under nöten sitter, vid utsidan, en rak, nästan nållik borst, hvilken 

 under blomningen är dold inom dess görarae, men slutligen till nära 

 i linies längd räcker utom mynningen; stiftet är deremot helt kort och 

 inneslutet. 



Växer i kärr i Torne-Lappmark, här och der temligen ymnig; 

 annars på fjellen, ned till Herjedalen, sällsyntare. — Blommar i Juni, 

 Juli. — Utbr. Norge, norra Sverige, Lappland, Island; Bayern, Tyrolen, 

 Lombardiet, Schweiz, Mt Cenis; Lithauen. 



Genom det nyss omtalade, egendomliga borstet hos blommorna ut- 

 märker sig denna art från våra andra Starrarter, och Wahlenberg sä- 

 ger, då han i sin Flora Lapponica närmare beskrifver arten, att han 

 för detta borst, denna arista vera, anser densamma vara den mark- 



Nyman. Sv. Fanerog. II. ^" 



