451 



Oland växer den inom Europa med säkerhet endast vid Leipzig, men 

 är anmärkt på åtskilliga ställen i Siberien. 



57. Loppstarren 



(Carex pulicaris L. p. p.) 

 har tuvade, 3 — 5 tum höga, äldre högre, borstsmala, trinda och släta 

 strån och nästan borstlika blad med hopvikta kanter; en del nedre sli- 

 dor äro bladlösa. Axet är vanligen nära ^ tura långt, glest, under 

 blomningen sraalt-lansettlikt, med talrikare ståndarbloramor. Märken 2. 

 Nötgömmena äro 5 — 8, trindt-spollika med kort, tvärtrubbigt spröt, 

 glänsande-mörkbruna, slutligen utspärrade eller hängande, 1^ linie långa, 

 längre än de spetsiga, lossnande skärmarne. 



Växer på våta ängar, i kärr- och skogsmark, i södra och rned- 

 lersta Sverige, men ymnigast i det sydligaste samt på Öland och Got- 

 land. — Blommar i Maj, Juni. — Utbr. medlersta och norra Europa, 

 Brittanien, Asturien, Ungern, Siebenbiirgen ; Caucasien, Siberien, Island. 



Denna art är bland de finaste Starrarne och mest utmärkt ge- 

 nom sina nötgömmen (icke olika loppor, pulicibus haud absimiles: 

 Whlnb.). Linné anmärkte den pä Öland och Gotland (1741), och 

 endast i sin öländska och gotländska Eesa har han den ren och oblan- 

 dad; redan i Flora Suec. ed. I lade han dertill Taggstarren (C. leuco- 

 glochin), som han funnit i Lappland. Ehrhart var den, som återställde 

 och närmare bestämde de båda arterna, först i Linnés d. y. Supplemen- 

 tum (1781) och sedan i sina Beiträge (1787). Han kallade denna art 

 C. psyllophora, en grekisk benämning, som betyder detsamma som pu- 

 licaris. 



58. Huvudstarren 



(Carex capitata L.) 



har temligen stark och tuvad rotstock, trekantigt- och nästan trådsmalt- 

 rännlika, temligen talrika och långa blad, merendels 4 — 6 tum höga, 

 raka, trekantiga strån och tätblommigt, utom ståndarbloramorna nästan 

 klotrundt, ärtstort, glänsande-halmgult ax. Märken 2. Nötgömmena 

 äro rundadt-äggrunda, plattade med något kullrig rygg, mycket tunn- 

 skaliga, glänsande-släta och nervlösa, nästan dubbelt större än de trub- 

 biga skärmarne; nöten har ett borst vid basen (Kth.). 



Växer på stenbunden eller en beväxt mark, helst vid kärr, i Torne- 

 och Lule-Lappmarks subalpina delar, här och der ymnig; på de lägre 

 fjelltrakternas i Lappland o. a. fuktiga marker mera sparsamt, stundom 

 också i skogsregionen, ned till Boda kapell i Ualarne och Loos socken 

 i Helsingland (C. Hartman). — Blommar i Juni, Juli. — Utbr. Is- 



