461 



Då Linné utgaf siu Flora Suecica (ed. 2) kände hau delta gräs, 

 såsom svenskt, från blott ett enda ställe, Hellekis vid Kinnekulle (det 

 är der ymnigt). Sedan upptager hans Flora Akeröensis (1769) det- 

 samma. Ehrhart nämner det bland sina Upsala-växter (1790). 



I Botaniska Notiser för 1856, der LaesTADius omtalar de varie- 

 teter hvarunder Hnndhvetet uppträder i Lappland, anmärker han också 

 huru rotstocken hos denna art, ännu i medlersta Sverige mycket kort, 

 nästan knölig, i höga norden blir krypande ehuru endast 1 — 2 tura. 

 (Härigenom kom väl Wahlenberg att i Flora Suecica förena sin Flora 

 Lapponicas T. caninum med T. repens). Till Hundhvetets varieteter 

 räknar LcesTADlus också nästa art, om hvilken han säger att den "blom- 

 mar tidigast och kunde förtjena att odlas emedan den innehåller den 

 största kärnan bland Agropyra". Borde icke såväl denna, som andra 

 beslägtade — vilda och således icke ömtåliga — gräs (Hundhvete, 

 Strandråg) bli en art sädesslag i den högre norden? 



* Triticum violaceum Horn. liknar något Kryphvetet, men har nästan violett 

 ax, 3 — 5-bloiiimi!<a småax, uäslan tvärtriibbisa och kortborstiiia skärmskal och spetsiga, 

 nägot längre borstiga yttre kronskal; roten liknar vanligen Hundhvetets men blir stun- 

 dom något krypande. — Viixer (temligen sälls.) i fjelltrakterna (Torne-Lappmark, Jemt- 

 laud, Herjedalen). 



4. Bracli^podiaiiu PB. 



Småaxen kort skaftade, 5 — 10-bloramiga, temligen trinda (åtm. 

 yngre). Skärmskal 2, olikstora, spetsade eller trubbiga. Yttre kron- 

 skalet 5 — flernervigt, med ett kortare eller längre borst; det inre kantadt 

 med sraåborster. Frukten omsluten med kronskalen (men icke vidväxt), 

 hårig upptill. — Mångåriga men spensliga gräs med nästan platta blad 

 och temligen långa och glesa ax. 



1. Sparrlostan 



(Brachypodiuiu pinnatum PB. — Bromus piniiatua L.) 



är blekt (gul- eller gråaktigt) grön med vanligen omkring fots- eller 

 alnshöga, uppräta, glatta eller endast vid lederna småludna strån, korta 

 och uppräta, vanligen glattslidade, omkring 3 linier breda blad samt 

 2 — 3J tum långa, uppräta ax. Småaxen äro | — 1 tum långa, mer- 

 endels småludna, under blomningen utspärrade. Yttre kronskalens 

 borst är kortare än skalet. Rotstocken kryper. 



Växer på hårda och torra ängar och betesmarker, på backar bland 

 buskar, i södra och medlersta Sverige men icke vid vestkusten. — 

 Blommar i Juni eller Juli; mognar i Aug. — Stråen grena sig icke 

 sällan nere vid marken, och äfven småaxen bli stundom greniga. — 

 Utbr. nästan hela Europa; Caucasien, Siberien, 



