466 



eller något rödaktiga, stundom rödblå, vanligen kantade raed små ut- 

 stående, hvitaktiga hår, men stundom glatta. 



Växer allm. på torra ängar, gräsiga backar, åkerrenar o. a. odlade 

 ställen, vid vägar, men också i skogar, vid stränder o. a., upp till 

 Ångermanland och Jemtland. — Blommar i Juni eller Juli; mognar i 

 Aug., Sept. — Förekommer stundom med släta och glatta, mera blå- 

 aktiga blad. På mycket skuggiga ställen blir vippan helt gles och 

 blekt blågrön, och på sådana bli småaxen gerna glatta (omkring 3- 

 blommiga). Deremot bli på särdeles soliga ställen vippans grenar 

 mycket korta och nästan alldeles täckta med (5 — 6-blommiga) småax. 

 — Utbr. hela Europa; Algerien, Canariöarne, Caucasien, vestra och 

 södra Siberien, 



Detta gräs är ganska gifvande och varaktigt, blott det ej för 

 mycket betas. Det kan slås två gånger, och är således egentligen ett 

 högras, hvars enda olägenhet är att det slutligen blir groft och styft, 

 hvarföre det bör slås tidigt. Det odlas bäst på vanlig åkerjord, anses 

 ganska passande för hästar och sås tillsammans med t. ex. Angssvingel 

 och Eaygräs (Wahlberg). Dess rötter kunna enligt Dir. Stenberg 

 uppnå 2g alnars längd. 



Anledningen till namnet Hundäxing lärer vara den att hundarne, 

 då de vilja kräkas, tugga isynnerhet detta gräs, hvars sträfva blad lätt 

 åstadkomma önskad verkan. För samma orsak ser man dem också 

 tugga andra gräsblad t. ex. Kryphvetets. 



f^. FestiBca L. 



Småaxen 3 — 10-blommiga, jemnbreda eller lansettlika, i vippa eller 

 klase. Skärmskal olikstora. Yttre kronskalet med trind rygg eller upp- 

 till köladt, 3- eller 5-nervigt, m. e. m. borstspetsadt; det inre hår- 

 kantadt (vanligen svagt-). Stiften terminala. Frukten vanligen glatt. — 

 Mångåriga gräs (undant. sista arten). 



a) Bladen alla platta, deras snärp helt och alldeles inom bla- 

 det. (Festucae bovinae Fr.) 



]. Jättesvingeln 



(Festuta gigantea Viil. — Bromus gigantens L.) 

 är vanligen mellan 1 och 2 alnar hög, men stundom nära 3, nästan 

 alldeles glatt, och har nästan uppräta, något tuvade strån och långa, 

 slaka, omkring 4 eller 5 linier breda, mörkgröna (under), sträfva, vid 

 basen tvåörade blad med mycket kort snärp. Vippan är stor (5 — 10 

 tum lång) och mycket grenig, utbredd, slak och lutande. Småaxen 



