471 



benämningen Linnés Fårgräs. "Fåregräs vill jag detta kallades". — 

 "Man lärde här på Öland och Gotland att för en scheffer som med får 

 bör oragås, är intet så angelägit som att rätt känna detta gräs, hvilket 

 är endaste orsaken till vårt goda Gotlands Fårkött". Och Fåren på 

 Stora Carlsons älvar som är beväxt med detta gräs, bli "smäll feta" 

 utan att engäng nedertrampa eller röra det höga gräset vid hafsstran- 

 den (L. i V. A. H. 1741). — Der Fårsvingeln växer i tillräcklig yra- 

 nighet, bidrager den väsentligen att fåren hålla sig friska, och den gör 

 dem feta, deras kött smakligare, deras ull bättre. 



Både Fårsvingeln och Rödsvingeln med deras underarter äro så- 

 dana gräs, som orsaka botanisten större svårigheter då han vill utreda 

 och till deras rätta värde bestämma de många former, hvarunder de 

 uppträda. Jfr Fr. Nov. och Mänt. III. 



"Som foderväxter räknas Svingelarterna bland de bästa, såväl till 

 qualitet, som den ej ringa grad hvari flera af dem ingå i bildandet af 

 de goda naturliga äogarne och betesmarkerna" (Wahlberg). 



c) Bladen alla borstlika, med tvåöradt snärp. Det nedre skärm- 

 skalet mer än dubbelt kortare än det andra; nedre kron- 

 skalet med mycket lång borst. (Vulpia Gm.) 



* Festuca sciuroides Rlb. Ettårig, omkring 5 — 8 tum hög, med nästan en- 

 kel och axlik, ensidig, kort (1 — 1 1/2 tums) vippa. Småaxen 4 — fi-blommiga, niira 1/2 

 tum länga, gröna. Blommorna 1-ständrade. — Växer på några torra backar och betes- 

 marker i Skåne (sälls.). — Blommar i Juni, Juli. 



fiO. Itfi*onBtis L. 



Småaxen 5 — 12-blommiga, i vippa eller klase. Yttre kronskalet 

 5 — flernervigt, i spetsen urnupet och i eller under inskärningen vanli- 

 gen borstbäraude. Stiften laterala. Fruktämnet hårigt upptill. — Blad- 

 slidorna hela eller nästan hela. 



a. Schedonorus (PB.) Fr. Skärmskalen olikstora, det nedre 

 1-nervigt. Yttre kronskalet köladt. Svingellostor. 



a) Mång- eller tuåriga arter med jemnbredt-lansettlika, hop- 

 tryckta, uppåt smala småax; kronborsten kortare än skalet 

 eller ingen; inre kronskalet smått hårkantadt. 



1. Sträflostan 



(Bromus asper Muvr.) 

 blir icke sällan nära 2 alnar hög eller stundom högre, med stadiga 

 strån, nära i tum breda, sträfva blad, de nedre jerate slidorna långt 



