475 



tillsammans ined fleråriga ängsgräa på ställen, som ej för snart åter 

 upptagas till åker. Derigenora ökas betydligt första årets afkastning. 

 Såniiigen bör ske om hösten : gräset utvecklas då temligen tidigt nästa 

 vår. — Råglostan kallas också blott Låsta (förvr. Löxa, Lyxa), 

 mera sällan Faxe, Kaxe (Vestergötl.), Gasse (Skåne). 



G. Klaslostan 



(Bromus raceniosus L.) 

 har vanligen fots- eller alnshöga, glatta, icke sällan rödaktigt anlupna 

 strån, håriga blad och -slidor (åtm. de nedre) och nästan klaslik, gles 

 vippa med korta, under blomningen utstående men sedan uppräta 

 (slutna), merendels enstaka eller parvisa grenar. Småaxen äro äggrundt- 

 lansettlika, något trinda, 7 — 9-blommiga, glänsande glatta, vanligen 

 brunaktiga. Blommorna slutligen täta; yttre skalet längre än det inre 

 och omkring lika långt som borsten. 



Växer på fuktiga ängar i Skåne (temligen allm. i slättbygden), 

 Halland och Bohuslän, Småland; på ett och annat ställe i Vestergöt- 

 land och Blekinge. — Blommar i Juni. — Utbr. mest medlersta Eu- 

 ropa, Brittanieu o. a. 



Denna art var knappt känd såsom svensk (åtminstone icke särskilt 

 anmärkt) innan Fries upptog den i sin Mantissa III, der han belyser 

 såväl denna, som nästa art, hvilken sednare temligen liknar Klaslostan. 

 Han anmärker också att denna art är den enda bland våra ett- eller 

 tuåriga Bromi, som alltid har glatta småax; de andra variera med 

 glatta och sraåludna. 



* Bromus commutatus Schrad. kommer till sina kiinnetecken nännnst Angs- 

 lostan, men har slutligen lutande vippa med m. e. ui. slaka, alllid utstående, talrikare 

 grenar (2 — 7 från hvar led). Småaxen äro lanseltlika, vanligen matt gröna (stundom 

 småludna). Vippan varierar dock än mycket grenig ocli bred (mera lik Råglostans), än 

 enkel och smal (liknande Klaslostans). — Växer ])å <orra åker- oeh ängsrenar eller vid 

 vägar i södra och sydvestra Sverige; pä ett par ställen pa Öland och Gotland (och vid 

 U))sala). — Blommar i Juni eller Juli. 



7. Laddlostao 



(Bromus mollis L.) 



är ett vanligen 5 — 12 tura högt eller högre, mjukt, ludet och något 

 gråaktigt gräs. Strået är upprätt eller något snedt, mycket slidadt, 

 tätt småludet. Blad och bladslidor äro hvitaktigt håriga. Vippan är 

 vanligen hårig, upprat och stadig, tät, under blomningen öppen men 

 sedan sluten; grenarne merendels parvisa. Småaxen äro äggrundt-af- 

 långa, något trinda, matt gröna (stundom nästan glatta), vanligen 7 — 

 9-bloramiga. Blommorna slutligen täta, nästan elliptiska (bredare upp- 



