479 



b) Arter med bladknippen frän den icke eller obetydligt kry- 

 pande rotstocken. 



3. Sudetgröet 



(Poa 8udeti<;a Hke) 

 är ett 1 eller 2 alnar högt men spensligt, klart ljusgrönt gräs med 

 omkring 3 linier breda, mjuka blad, tvueggadt-hoptryckta bladskott och 

 -slidor samt 5 — 6 tum lång, slak (men upprat), lu. e. m. öppen vippa, 

 hvars grenar äro nästan hårsmala, nedtill långt bara (axlösa) och van- 

 ligen 5 från den nedersta leden. Strået är sträft. Bladsnärpet kort, 

 rundadt-trubbigt. Småaxen äro ovala, 3 — 5-bloramiga, ljusgröna; yttre 

 kronskalen tydligt 5-nerviga, nästan glatta. 



Växer i fuktiga lundar, skogs- och bergsmarker, helst på mylla i 

 skuggrika bäckdalar (sälls.), i Lappland, Jeratland och Ångermanland, 

 samt på några ställen i Medelpad, Helsingland, Gestrikland, Vermland, 

 Östergötland och Skåne. — Blommar i Juni eller Juli; mognar i 

 Juli, Aug. 



Bland de till alla delar så grönskande gräsen, yttrar Wahlenberg 

 (Svensk Bot.), har det slägte, hvartill denna art hörer, särskilt erhållit 

 namnet Gröe (Gröde), såsom det der mer än andra utgör ängarnas 

 gröda. I detta slägte äro de arter, som tillhöra torrare ställen, mer- 

 endels smalare och finare till blad och strå och tätare, mera hoppackade 

 till sin blomning, så att till och med sraåbloramorna äro förenade me- 

 delst ludd. Men ju mera de komma på fuktig och mustig mark, desto 

 bredbladigare, med tvåeggade slidor bli de merendels, desto mer åt- 

 skilda deras småblommor, hvarpå Betesgröet (nästa art) är ett bevis. 

 I detta hänseende går Sudetgröet ändå längre och blir den utmärkta- 

 ste arten i sitt slägte; den har ett inom detta slägte ovanligt täckt, 

 något "svärdsliljelikt" utseende, isynnerhet vår nordiska växt, hvilken i 

 allmänhet är smärtare och glesblommigare än den utländska på Sude- 

 terna upptäckta. Genom Fries (Novit.) blef detta vackra gräs först 

 bekant såsom svenskt. Han upptäckte det vid Gudmuntorp i Skåne 

 och fann det sedan vid Elleholra i Blekinge och i Kinds härad i Öster- 

 götland. Wahlberg anmärkte det i Vermland, Hartman i Jeratland 

 och LsesTADius i Lappland. F. ö. tillhör Sudetgröet isynnerhet med- 

 lersta Europa. 



4. Betesgröet 



(Poa trivial!» L.) 

 är ett vanligen alnshögt eller högre, i allmänhet spensligt, teraligen 

 mörkgrönt gräs. Stråen äro nästan trinda, icke sällan tuvade eller med 



