501 

 5. Gulhafran 



(Avenn flavnscens L.) 

 är ett spensligt, gulgrönt, vanligen nära alnshögt gräs med något slaka, 

 släta och glatta strån, liniebreda, platta och slaka, jemte de nedre sli- 

 dorna vanligen håriga, blad samt 3 — 4 tura läng, rik och teraligen tät, 

 under blomningen utbredd, glänsande blekgul, äldre nästan guldgul, 

 vippa. Småaxen äro mest 3-blomraiga och nära 2 linier långa, mea 

 oravexla till storleken. Skärraskalen kortare än blommorna, det n«dre 

 1-nervigt, nära dubbelt mindre än det andra 3-uerviga, Vippans gre- 

 nar äro helt smala; de nedre mest 4 från leden, de längre bärande 

 5 — 8 småax. Rotstocken teraligen krypande och skottalstrande (mest 

 på lös mark); stråen stundom greniga vid roten. 



Växer på torrare (bördiga) ängar och gräsmarker i Skåne och på 

 Gotland ; dessutom på några ställen i Småland, Östergötland, Söder- 

 manland och Upland, men på dessa sednare troligen endast inkomling. 

 — Blommar i Juni, Juli och icke sällan ånyo om hösten (Sept.); mog- 

 nar i Aug. — Utbr. nästan alla europeiska länder; Algerien, Caucasien, 

 Siberien, Kamtschatka. 



P. Beugius upptäckte Gulhafran, som svensk, på Gotland (L. Fl. 

 Suec. 1755). Retzids fann den sedan i Skåne. Swartz anmärkte den 

 vid Stockholm 1815 (Wikstr. Flora). 



* Avena agrostidea Fr. liknar nligot föregSende art, men är mindre och har 

 magrare, slutligen nästan axlikt hopdragen vippa (aldrig sä gles och slak som Gulhafrans), 

 samt mest '.'-blommiga småax med teraligen lika stora skärmskal. — Växer vid bäck- 

 och åstränder i Torne-Lappmark, sälls. — Blommar i Juli. 



6. Hafreäxingen 



(Avena suhspicata Clairv. — Aira spicata och subspicata L.) 

 är ett endast 5 — 7 tum högt, teraligen stadigt, på strån och bladsKdor 

 tätt mjukludet gräs med omkring liniebreda, platta blad och omkring 

 turaslång, tät, alllid smal och axlik, merendels gråbrun vippa, hvars 

 grenar äro småhåriga, högst 2 eller 3 linier långa. Småaxen äro nära 

 2 linier länga, mest 3-blommiga; skärmskalen nästan lika stora, kortare 

 än blommorna. Yttre kronskalet är kort-tvåspetsadt; borsten mycket 

 krökt (stundom tillbaka-). 



V^äxer pä fjellslätter och -klippor, ymnigast på högfjellen i Lapp- 

 land. — Bioramar i Juli. 



Linn i: anmärkte detta gräs i Lappland, bestämde det i sin Flora 

 Lapponica och tillade i Flora Suecica en kort beskrifning på detsamma. 

 Wahlenberg belyste det vidare i sin Flora Lapponica och skildrade 

 det i Svensk Botanik (XI), der Lsbstadius tecknat det. Hartman 



