511 



skuggrika ställen blir vippan gerna nästan grön, skärmskalen smalare, 

 kronborsten icke sällan myckel otydlig. 



Angsröret är icke något egentligt fodergräs, men bidrager, såsom 

 icke sällan ymnigt, att öka höslattern pä sidländtare ängar. Dess rötter 

 (rotstocken) äro söta och kunna, sönderskurna, torkade och malda, nyttjas 

 till nödbröd. Blomvippan, kokad med alun, färgar vackert o-rönt. — 

 Arten tillhör mest norra, medlersta och östra Europa samt Siberien. 



* Cilla 111 agrostis litorea DC. har upprat vippa med utslående, långa grenar, 

 smalare, iiästau syllika skärmskal och längre krouborst. Växer i .Teintlaud, Herjedalen 

 och Veriulaud. Blommar i Juli, Aug. 



* Cala iiiagrosti s Halleriaua DC. liknar närmast det vanliga Anjjsröret, men 

 har mindre slak vi])pa och kronborsten utgår vid (nedom) skalets midt och når till eller 

 utom dess spets. Växer också som närande art, men är icke eller obetydligt anmärkt i 

 det sydligaste Sverige. Blommar i Juli. Oinvexlar både med större småax, bredare (3 

 liniers) blad, och med mindre småax, lägre strå. 



* Calamagrostis Hartmaniana Fr. liknar föregående art, men har upprat, 

 smalare och violettgrå vippa (liknande Skogsrörets), längre spetsade skärmskal och kor- 

 tare blomhår; bladen 1 — 2 linier breda, snart hopiullade. Växer på stränder och fuk- 

 tiga ängar i Södermanland, Vermland och Bohuslän (sälls.). Blommar i Juli. 



4. Kärröret 



(Calamagrostis strida Htn. — Ariindo stricta Timm.) 



är ett vanligen omkring alnshögt, nästan blägrönt och temligen .styft 

 gräs med uppräta eller nederst knäkrökta, släta (åtra. nedtill) strån, 

 smalare än hos de andra arterna, och upprat, smal (kortgrenig), under 

 blomningen öppen men annars nästan axlikt hopdragen, gråaktigt-mörk- 

 violett (gråbrun), slutligen gulbrun, vippa. Rotstocken kryper. Bladen 

 äro något sträfva, merendels helt smala och snart inrullade; snärpet är 

 temligen kort, rundadt-trubbigt. Vippan är vanligen endast 2 — 3 tum 

 lång. Skärmskalen äro endast linielånga ("blommorna" således mindre än 

 hos de andra arterna), äggrundt-lansettlika, spetsiga, slutligen närmade 

 intill hvarandra. Håren äro något kortare än blomman. Borsten är 

 rak, hårsmal, utgår nära skalets midt och når knappt utom dess spets. 

 Vid det inre kronskalets bas synes vanligen ett ämne till en andra 

 blomma. 



Växer på fuktiga eller sänka ängar, våt skogsmark och vid strän- 

 der (allmännast i Lappland och norra Sverige). — Blommar i Juni 

 eller Juli. — Kan på gräsrik mark bli ända till 2 alnar hög, med 

 stor och något slak vippa. 



Enligt Bergii herbarium (Wikstr.) hade redan Solander anmärkt 

 och saralat detta gräs i Pite Lappmark (1753), men först genom Wahlen- 

 bergs Flora Lapponica blef det närmare kändt och bestämdt. Kärröret 



