512 



anmärktes sedan i naedlersta och vestra Sverige; Ehrhart upptager det 

 såsom svenskt i sina Beiträge, 1791 (A. neglecta), och enligt Wik- 

 ströms Flora hade Swartz sora sådant upptäckt det vid Stockholm. 

 Sedermera har man funnit det vara ett bland våra mera utbredda gräs. 

 F. ö. växer det i hela norra Europa, i medlersta Kysslaud och Sibe- 

 rien, på Island, Spetsbergen och i det arktiska Amerika. 



5. Lappröret 



(Calamagrostis iRpponica lim. — Anindi» lapponlca Wlilub.) 

 är ett temligen stadigt och något styft gräs med vanligen omkring 

 alnshöga eller högre strån och smal (nästan axlik), bläaktig eller violett, 

 slutligen brunaktig, 3 — 5 tum liing vippa. Stråbladen äro liniebreda, 

 rotskottens merendels trädlikt-lioprullade. Skärmskalen äro lansettlika, 

 trubbade eller kort spetsiga, nära 2 linicr långa, något längre än kro- 

 nan. Håren omkring lika långa som kronan. Borsten är något krökt, 

 utgår nära skalets bas och är omkring lika lång som detta. 



Växer på backar och öppen mark i Lapplands något lägre trak- 

 ter (allni.), samt i .Temtland, Ångermanland och Medelpad. — Blommar 

 i Juli, Aug. — Blir stundom större och starkare, med längre och ut- 

 stående vippgrenar (o: C. chalybea BL). 



Wahlenberg upptäckte denna art i Lappland och bestämde den 

 i sin Flora Lapponica; han skildrade den också i Svensk Botanik X, 

 der Lc^STADius tecknat växten. Likväl hade, enligt Bergii herbarium 

 (Wikstr.), redan prosten Hollsten funnit detta gräs i Lule-Lappmark 

 i början på 1770-talet. Det är, säger Wahlenberg, ett sent gräs 

 och blommar icke före Augusti. ' Rakt och temligen resligt, kläder 

 det utmärkt de magra slätterna med sina täta, blåaktiga vippor och 

 är i Lappland lika vanligt sora Skogsröret i sydligare trakter. Det är 

 der och i andra vårt lands mycket nordliga delar ett ganska vigtigt 

 betesgräs, ett bland de gräs, sora i större eller mindre mon bilda betes- 

 markerna. För rehnen lärer det vara särdeles begärligt, isynnerhet dess 

 rotblad, hvilka äro nästan lika smala och mjuka som den likaledes be- 

 gärliga Krnstådans (Sitno). — Utom i Lappland och norra Sverige är 

 arten anmärkt endast i Norge och norra Finland, i Siberien och på 

 Uualaschka. 



* Calamagroslis clialybea Fr. (Arundo silvatica ^ Whliib. A. lapponica ^ 

 Lajst.) liknar något Lappröret, men har vanligen bredare rotblad och )nindre, grön- och 

 brunbrokiga småax. Skärmskalen äro bredt lansettlika, spetsigare än hos Lappröret; 

 haren kortare än blominan. Borsten är mera krökt. — Växer på torra ställen i Ånger- 

 manland och Verinlaud (sälls.). Blommar i Juni, Juli. .Slor och storvippig. — Upp- 

 täckt af LaesTADiLS i Tåsjöbergets granskogar (1824). 



