516 



Enligt C. H.ARTMAN är det denna art, sona i Linnés herbarium 

 ligger under namnet A. rubra, hvilket torde bestyrka att han med A. 

 rubra (Fl. Suec.) egentligen menat denna ehuru han dertill oriktigt 

 citerat ¥1. Lapp. u:o 46 (A. borealis Htn). F. ö. har denna och de 

 båda nästa arternas Linnéatiska synonymi varit mycket omtvistad. En- 

 ligt Hartman (Bot. Not. 1840) skulle t. o. m. nästa art vara Linnés 

 egentliga A. rubra och den borstiga varieteten af föregående hans A. 

 canina. BI. a. bar LsesTADius i Botaniska Notiser för 1856 meddelat 

 intressanta "Anmärkningar om de nordiska arterna af slägtet Agrostis". 



3. Handhvenen 



(Agrostis canina L.) 

 bildar merendels sma tuvor med strån och bladknippen eller har tillika 

 krypande rotskott. Rotbladen äro borstlikt hoprullade (vikta); stråbladen 

 platta, med aflångt snärp. Stråen äro vanligen omkring fotslånga, mycket 

 spensliga, glänsande-släta, vid roten icke sällan nedtryckta. Vippan är 

 något långt äggrund, slutligen hopdragen; dess grenar äro talrika och 

 liksom de temligen långa smågrenarne vanligen slaka och m. e. m. vå- 

 giga. Småaxen äro merendels mörkvioletta, endast stundom (i skugga) 

 blek- eller halmgula. Blomman är enskalig eller nästan enskalig; ska- 

 let bär mest nedom midten en vanligen längre och vridet-knäkrökt, 

 sällan kortare och rak borst, men hvilken stundom alldeles saknas. 



Växer på fuktiga ängar, barare stränder, sandiga betesmarker, i 

 något våta eller muUrika gropar och springor på berg o. a. (allm.). — 

 Blommar mest i Juli; mognar i Juli, Aug. — Omvexlar med större 

 och mindre småax, med smalare och bredare, rikare och magrare vippa, 

 samt med bredare och smalare stråblad. På torrare eller mycket öppna 

 ställen blir hela gräset vanligen stadigt, vippan rak och kortgrenig. — 

 Utbr. Europas flesta länder; Island, Caucasien, Siberien. 



Hundhvenen är en af de få dugliga foderväxter som trifvas på 

 sur mossjord. Den växer der stundom temligen tätt, och igenkännes 

 då redan på afstånd af den rödbruna färg den ger sin växplats (o: 

 Brunhven). Såväl denna som de två föregående arterna lerana en för 

 hästar, hornboskap och får passande föda (Wahlberg). 



* Agrostis borealis Htn (A. rubra Wlilob. Fl. Lapp.) liknar teuiligen den 

 vanliga Hundhvenen, men iir i uUiiiiinhet kortare till nästan alla sina delar, med bre- 

 dare och plattare rotblad (likväl mcat smalare äu stråbladen). Vippan är ständigt öp- 

 pen, nästan pyramidlik, mager och stadig, gråbrun. Blomman har alltid eo krökt 

 ryggborst. — Växer i Lappland och norra Sverige (till Ångermanland). På fuktiga 

 och mera skyddade ställen blir den vanligen större (8 — 10 tum) med bredare och sträf- 

 vare vippa, på torra och öppna (såsom pä klippor i fjellen, der den är allmän) endast 

 3 — 6 tum med smalare och slätare vippa (o'- A. alpina Whlnb). — A. borealis * hyper- 

 borea Laest. växer i Torne-Lappmark. 



