517 



b. Apera PB. Skärmskal olika stora, det nedre kortast. Blom- 

 man något örtartad, med ett borstlikt ämne till en andra 

 blomma, tvåskalig; dess yttre skal tuklufvet i spetsen och 

 invid denna bärande en mycket lång, rak eller svagt vågig 

 borst. 



4. Äkerhvenen 



(Agrostis spica venti L.) 



är ett- eller tuårig, har släta, icke sällan alnshöga eller högre strån 

 och stor och rik, utbredt-pyramidlik, blekgrön eller något violett, slut- 

 ligen brunaktig, innan blomningen lutande, sedan nästan upprat vippa 

 med slaka, talrika, upprepadt-tredelade, från de nedre lederna långa och 

 lutande grenar. Bloraborsten är 3 eller 4 gånger längreän skalet. 

 Bladen äro alla platta, sträfva. 



Växer såsom ogräs bland säden (särdeles råg), på åkerrenar och 

 andra odlade ställen, allm. (men saknas i Lappland). — Blommar i 

 Juni eller Juli. — Har stundom smalare och stadigare, rödbrun vippa. 

 På Olands älvar blir den endast en eller annan tum hög, med smal, 

 gulaktig eller blekgrön vippa. Dereraot kan den på bördig mark bli 

 ända till 2 alnar. Arten oravexlar således mycket till storlek; vanligast 

 är den dock li — 2| fot. — Utbr. Europas flesta länder; Algerien, 

 Caucasien, Siberien. 



Äkerhvenen blir på många ställen ett ganska besvärligt ogräs ge- 

 nom sin yranighet, som stundom är så stor att säden på hela åkrar 

 kan tyckas förvandlad till Akerhven. Fröen kunna, om de komma 

 djupt i jorden, ligga flera år inuan de gro, men utvecklas då så mycket 

 bättre, isynnerhet under våta somrar eller på sura och illa dikade åkrar. 

 Sådana ser man ofta, i Juli, Aug., klädda med en rik och böljande växt- 

 lighet af Akerhven, i hvars yppiga, långgreniga och långborstiga, brun- 

 aktigt glänsande vippor vinden leker (o: Vindhven; Spica venti ^ 

 vindax). Så länge gräset är ungt, ätes det af kreaturen, men sedan 

 ratas det, så att det kan växa frodigt på trädesåkrar utan att kreatur, 

 som gå der, röra det. Denna art är således icke så begärlig som de 

 andra, hvilka utgöra ett fint och smakligt foder för större och mindre 

 boskap. — Strået kan nyttjas till piprensare, hatt- och mattflätning, 

 och med vippan kan man färga ylle gulgrönt. Gräset kallas också 

 blott Hven, i Upland Kiösa (Akerkiösa). 



* Bly tts-gräset eller Sötgräset (Blyttia suaveoleiis Fr.) står temligen nära 

 Hvenslägtet, men har bl. a. l-ståndrade blommor med mera örtartadt, endast upptill 

 hinnaktigt, yttre krönika), som har en lileu, uddlik borst strax under spetsen. Del är 

 ett stort, vackert och, särdeles i torrt tillstånd, välluklande (nästan som Vårbrodden) 



