524 



borsten vanligen kortare än skalet, men stundom nära lika lång; kölen 

 glest borsthårig. Yttre kronskalet 5-nervigt, dess spets bredt tvärhuggen, 

 nästan uddigt småtandad. 



Växer på ängar och betesmarker, åkerrenar, vid vägar o. a. all- 

 män. Odlas dessutom mycket som foderväxt under namnet Ti mot ej. — 

 Blommar i Juni eller Juli; mognar i Aug., Sept. — På hård och ma- 

 ger eller mycket torr mark blir gräset lägre och mera gråaktigt, med 

 dubbelt kortare (stundom mycket kort, nästan äggrundt) ax. På dylik 

 mark blir strået icke sällan löklikt-utsvälldt vid roten (o: Phleum nodo- 

 9um L.). — Utbr. Europa, Algerien, Caucasien, Siberien, N. Amerika, 

 Island. 



Ängskampen, som icke är ovanlig på bördigare ängar, är bland 

 våra mera allmänt bekanta gräs, och intet har väl såsom foderväxt 

 vunnit en sådan ryktbarhet som detta. Timothy Hanson, en landtman 

 i Förenta Staterna (New- York), var den första som egentligen odlade 

 detta gräs sedan det länge varit kändt såsom ett godt vildt ängsgräs. 

 Han utdelade också frön ät sina vänner, hvilka gjorde det kändt un- 

 der namnet Timotej-gräs. Engelsmannen Wych förde (1763) frön till 

 England och det blef der snart värderadt såsom både lätt att odla och 

 utmärkt smakligt för boskapen (isynnerhet hästar) både grönt och torrt. 

 För att försöka det hos oss och utröna hvad som egentligen menades 

 med det beprisade "Timothy-Grass", skaffade sig B. Bergius frön af 

 detsamma från England och sådde dem (1765). De kommo upp, plan- 

 torna gingo till och blommade och, säger Bergius, "jag kan icke neka, 

 at jag ju vardt nog flat, då jag af blorauingsdelarne blef varse, at 

 detta så mycket utropade gräs intet annat var, än vårt allmänna Phleurii 

 pratense, som vi på svenska kalla Angkampe". 



Både för den betydliga foderraassa den lemnar, som för den lätta 

 frösamlingen, har Timotejen blifvit hos oss allmännare odlad än något 

 annat gräs. Den går bra på de flesta jordmoner och lägen, men bäst 

 på något lågläudta ängar med fet torfgrund, der ingen bottensyra fin- 

 nes. Det är ett ganska gifvande, närande och för all större boskap 

 passande liögräs, men bör slås tidigt, innan det börjar gå i ax, eme- 

 dan det annars blir styft och mindre begärligt för kreaturen. Till bete 

 är det mindre passande. Till höskörd sås fröen bäst tillsamman med 

 Rödklöver. (Wahlberg). — Dir. Stenberg har iakttagit att Timotejens 

 rötter, i lösare mark, uppnå 1| eller 2 alnars längd. 



* Fjellkampen (Phleum alpiiiuni L.) liknar den vanliga Ängskampen, men är 

 mindre och har bredare, mer violett ax. Det öfversta, helt korta, bladels slida iir upp- 

 blåst. Skärmborsten iiro nästan lika långa som skalen (I linie eller mera). Äset om- 

 vexlar mellan nästan cylindriskt och tumslåugt (eller längre) och nästan klotrundt. 

 Växer allmän i fjellen, men också i åtskilliga Norrlands skogstrakter, i Dalarne och 



