46 



denna grupp, bättre än de öfriga Rubi synas på hvarje 

 lokal bibehålla de karakterer, som utmärka dem. Äfven 

 denna art gör ej undantag härifrän. Dess vanligen bruna 

 af hår, borst och taggar, sträfva stam, dess skaftade mot 

 basen vanligen afsmalnande, på öfra sidan glatta och glän- 

 sande småblad, åtskiljer den straxt från alla närbeslägtade 

 arter. De gemensamma bladskaften på den serila stam- 

 men äro mycket kortare, än sjelfva bladet; men bladskaf- 

 ten pä de blombärande grenarna äro ofta längre. Tag- 

 garna äro bruna samt mycket svagare än hos föregående 

 art, raka pä den bladbärande stammen, men krökta blan- 

 dade med raka på de blombärande grenarne och bladskaf- 

 ten, samt slutligen raka i vippan. 



Se c t. III. Rubi caule arcuato-decumbente vel pro- 

 strato, foliis caulis foliiferi 5-nato-digitatis, foliolis duobus 

 infimis sessilibus, lamquam appendiculatis, intermediis bre- 

 viter petiolatis, foliis caulis floriferi 3-natis, foliis infi- 

 mis sessilibus et basi iatissimis, omnibus superne glabri- 

 usculis, subtus e viridi cano-tomentosis, panicula magis 

 minusve composita subcorymbosa, pedunculis tamquam fa- 

 rinaceis, Stiepe nigro-glandulosis, sepalis albo-tomentosis, 

 fructibus maturis adpressis, petalis ovatis brevissime un- 

 guiculatis. Styli scepe dilute carnei! 



Voro arterna i föregående grupp sinsemellan väl be- 

 gränsade och constanta, så äro de deremot i denna sä 

 föränderliga och i hvarandra öfvergående, att knappt nå- 

 gon gräns synes dem emellan. I östra Skåne, särdeles 

 kring Stenshufvud, förekomma dessa arter i största mängd 

 och derstädes finnas så många öfvergångar mellan arter, 



