40 



gräns mellan caulis erectus vel apice areuatus, c, dt- 

 curvus proGumbens, sarmentosus och c. prostratus fla- 

 gdliformis. Vi se nemligen ofta, att t. ex. de Rubi, som 

 vanligen hafva c. decurvus, få, dä de sakna stöd, c. pro- 

 stratus. På samma sätt äro äfven många andra känne- 

 tecken, som man lagt till grund för indelningar och arter, 

 ofta underkastade så många förändringar, att man blott 

 med varsamhet kan begagna dem vid framställningen af 

 arterna. De Rubi, som här komma att omnämnas, sön- 

 derfalla i tre ganska naturliga grupper. 



Sect. I. Rubi caule suberecto, foliis caulis foliiferi 

 o-natis, foliolis duobus infimis siibsessilibus, foliis caulis 

 floriferi 3-natis, foliolis infimis subpetiolatis, omnibus utrin- 

 que vulgo viridibus, panicula subsimplici, magis minusve 

 corymbosa, pedunculis parce pilosis, sepalis virescentibus, 

 margine albo-tomentosis, petalis obovatis, longe ungui- 

 culatis. 



Denna grupp, hvars typ R. fruticosus bäst uttrycker, 

 karakteriseras i synnerhet af sina gröna, blott i kanten 

 hvitludna blomfoderblad, sina vanligen på begge sidor gröna 

 blad, samt ofta enkla qvastlika inflorescens. Hit höra föl- 

 jande arter: 



E, fruticosus L. caule foliifero erecto glabro, apice 

 arcuato, angulato lineolato (haud canaliculato), acu- 

 ieato glabro, foliolis infimis foliorum caulis floriferi bre- 

 vissime petiolatis, ramorum floriferorum subsessilibus, om- 

 nibus superne glabris, sublus plerumque viridi-pubescen- 

 tibus, panicula corymbosa, sepalis a fructibus reflexis, fructu 

 atro-nitido, acinis numerosis composito. 



