5 



ställen skiljes den Irun M, aquatica, 1 Sverige lure- 

 koramer den nemligen blott förvildad, llärigheten, blad- 

 och blomskaftens längd, blommornas storlek samt ständar- 

 nes längd lemna ej nägra constanta kännetecken. 



Med afseende på bladskaftens längd hafva \i tvenne 

 lormförändringar. Den ena har de öfre bladen, som stödja 

 blomkransarne, mycket små, obetydligt längre än blom- 

 hransarne och oskaftade, samt mindre utvecklad bladtofs. 

 Blomkransarne hos denna form äro älven af ett större 

 antal och mera närmade intill hvarandra, oskaftade, tät- 

 blommiga och mera gråludna. Denna förekommer förvil- 

 dad på flera ställen kring Lund och är den ursprungliga 

 M. geniilis. Den slår mycket nära Äf, ruhra Huds. och 

 förenas med denna af Kock i Syn. Fl. Germ. Ed. Il tom. 

 II, pag. 635. Den andra afarten har blomkransarne fä, 

 glesblommiga och skaffade, samt mera aflägsnade frän hvar- 

 andra; bladen, som stödja blomkransarne, äro starkt ut- 

 vecklade, skaffade och nående långt öfver blomkransarne; 

 stjelken är försedd med en fullkomligt utvecklad bladtofs. 

 Exemplar af denna form har jag sett från Småland, Bo- 

 huslän m. fl. st. Genom M, Agardliiana förenas den med 

 M, gentilis. De äro begge fullkomligt analoga med/orwz^iK 

 suhspicatce och verticillatce af M. aquatica. Den sist be- 

 skrifna formen af M. gentilis är ofta svär att skilja frän 

 il/, aquatica verticillata caule covioso; till habitus, lukt 

 och växlort skilja de sig från hvarandra, äfvensom ge- 

 nom blomfodrets hårighet. M. aquat. vert, är äfven 

 till färgen mera ljusgrön, då J/. gentilis deremot vanligen 

 är mörkgrön. Tillsammans synas de hafva bildat de flesta 

 författares M. sativa. 



