ofvanoin den Ofversta l)lomkransen, (ivilka dock vanligen äro 

 mycket smä och förkrympta. Den- visar en ganska stor 

 anaJogi med Imfvudformen af M. gonlilis. 



C) Veriicilkda, verticiilis omnibus remotis peduncula- 

 tis, foliis omnibus magnitudine siiba3qualibus, petioiatis, 

 verticillos longe superanlibus, caule apice comoso, stami- 

 nibus plerumque inclusis. 



M. aqualica B. verticillata ^ öeqiialifolia Wim. ^Grab. 

 Fl. Siles. p. 180; M. aquatica var. sativa Sm. FL Brit. p. 

 617; M. sativa Fr. Nov. Ed. prim. pag. 70; M. aquatica 

 fsubsativa Fr. Nov. Ed. alt. pag. 183. 



Hit hörande former pläga vanligen hänföras till M. 

 sativa eller ai^vensis. Man har nemligen ansett Menthoe 

 ernde determinato och Menthoe caule mdeterminato skarpt 

 söndrade från hvarandra och pä denna grund hänfört M. 

 aquatica verticillata till någon af dessa begge arter. Jag 

 för min del tror dock ej, att sä stor vigt bör läggas på 

 detta förhällande. M. aquatica suhspicata, h vilken väl 

 ingen vill förneka vara en varietet af M, aquatica^ bildar 

 nemligen en förenande länk mellan dessa begge extremer. 

 Redan der visa sig några blad i toppen, hvilka dock liksom 

 alla de öfriga bladen, som stödja blomkransarne, äro smä 

 och förkrympta. Men pä skuggrika och fuktiga ställen, 

 hvarest M. aquatica verticillata förekommer, blifva bladen, 

 såsom ofta händer pä dylika lokaler, starkt utvecklade på be- 

 kostnad af blomkransarne; dessa sednare blifva skaftade, fä 

 och glesblommiga, samt försvinna alldeles i de ofversta blad- 

 vecken; bladen nå betydligt öfver blomkransarne och hela 

 vexten blir mera spenslig. På dessa grunder anser jag denna 

 afart böra hänföras till M» aquatica och ingalunda, såsom 



