Forklaring 



over de i beskrlvelserne brugte kunstord. 



(Paa enkelte benævnelser flndes forklaringen i beskrlvelserne af de 

 større plantefamilier). 



Ar, se stewei [fig. 61, c.]. 



Aks er en blomsterstand med siddende blomster opover en forlænget 

 stengeldel eller aksstilk [flg. 38]. 



Akselblade kaldes de parvis optrædende smaablade, der ofte flndes 

 ved grnnden af bladstilken [flg. 5 og 6]. 



Bikrone, se flg. 49. 



Blomst er blinden er blomstens stengeldel eller enden af blomster- 

 sterstilken, hvortil blomstens bladkredse er fæstede [flg. 44—48]. 



Blomsterdække kaldes de bladkredse, som sidder iidenfor støv- 

 dragerne i en blomst. Sedvanlig bestaar det af bæger og krone; 

 men er det ensartet, kaldes det enkelt blomsterdække. 



Blomsterstand er en samling af blomster paa en fælles stengel- 

 del [flg. 38—43]. 



Bnenervet kaldes bladet, naar de omtrent lige sterke nerver ud- 

 gaar fra bladets griind og løber i en bne ndad mod siderne og op 

 mod spidsen af bladet nden tydelig forgrenina:. 



Belgfrngt: flg. 71. Se side 123. 



Belgkapsel er en tør, enrummet frugt, der kun springer op i den 

 ene søm, langs hvill^en frøene er fæstede [flg. 70]. 



Bæger kaldes blomstens yderste, sedv. grønne bladkreds, som om- 

 giver kronen [flg. 44]. 



Dobbelt-finnet, se flnnct. 



Dobbelt sagtakket blad, se flg. 28. 



Dæ k b 1 a d e kaldes de sedvanlig smaa, fra de øvrige stengelblade 

 afvigende blade, der sidder ved grunden af en blomsterstilk eller 

 blomsterstand [flg. 40—43], og de smaa, hindeagtige eller skjæl- 

 agtigo blade, der nndertiden sidder paa selve blomsterstilken. 



Egformet blad [flg. 13] har en længde, der høist er dobbelt saa 

 stor som bredden, som er størst nedenfor midten. 



