20 



Muilla kasviston-formationeilla, joita en tässä ole mai- 

 ninnut, on verrattain vähäinen valta alueella. 



*c) Kasviston-forinationein luonto alueen 

 metsäregioneissa. 

 I. Maiden kasvistationit (stationes terrestres). 

 A. Warjokkaat kasvipaikat (stationes umbrosse). 



1) Kuivat metsät (silvse siccae). 



1. Mäntymetsät (pineta). 



Mäntymetsän stationilla on maa kemialliselta laadul- 

 taan pii-peräistä, kenties joskus myöskin saviperäistä, ja fy- 

 silliseltä luonnoltaan hieta^soraa, karheaa tai hienoa hietaa, 

 taijika multaa (eli myös savikkoa). Kosteus-aste on sillä 

 3 (= kuivanpuoleinen) ja varjostusaste toisintelee 2— 3:een 

 (= suojattu — varjostettu). 



Tällä stationilla tavattava kasviston-formationi on yh- 

 distys seuraavista kasvistonmuodoista: mänty-, Hypnum- ja 

 puola-muodoista, joista Hypniim on keskeymätön (9), mänty 

 runsas (8) ja puola jokseenkin runsas (7) — valtava ((5). 

 Kataja-, MyrtiUus-, kanerva- ja jäkälämuodot ovat usein myös- 

 kin jokseenkin valtavia (5), vaan muita muotoja tavataan ai- 

 noastaan vähävaltaisina (4—3) — yksinäisinä (2 — 1). 



Muita puita ja pensaita, paitse mäntyä (Pimis syU 

 vestris ja katajaa (Junij^erus communis), tavataan mänty- 

 metsissä "vielä tavallisena Betida glutinoscCdi.^ usein myös 

 leppää (Älnus mcana), ja Salix caprea^a, väliin Äbies excelsa'a 

 Salix vagans'isi sekä, varsinkin soisilla seuduilla, Betida hy- 

 brida\, (paitse Pohjais-Karjalassa, jossa sitä en huomannut), 

 ynnä etelä-osalla aluetta vielä Betida verrucosa\. Warpu- 

 kasveista kasvaa paitse puolaa (Vaccinkini) ja kanervaa 

 (Calluna) tavallisena myöskin mustikkaa (Myrt. nigra) ja 

 vanamoa (Linncea horealis), ja joskus tavataan, varsinkin poh- 

 jaisemmilla seuduilla, myös juolukkaa (Myrt tdiginosa) ynnä 

 paikotellen Lycopodmm annot imim^iai^ L. davatimi^ia, ja L. com- 

 planatmn^isi. Sammalkasviston pääperustan muodostaa Hy^)- 

 mmi Sclir cheri, vaan tavallisesti kasvaa siellä ja täällä sen 



