14 



vielä kaksi, hietasoran ja mullan, joten olen saanut seuraa- 

 vat maaperustan lajit: 



kallio, karhea hiekka, 



kivikko, hieno hieta, 



sora, multa (humus), 



hietasora, savikko. 

 Hietasora, joka on sekoitus sorasta sekä karheasta ja 

 hienosta hiedasta, on tavallisimpia maanlaatuja alueella, eikä 

 sentähden ole soveltunut jäädä mainitsematta, varsinkin 

 koska se vaikutukseltaan melkoisesti eroaa kaikista muista 

 yllämainituista maanlajeista. niinkuin myöskin mullan on 

 laita. 



Kasvistationein varjostusmäärän osoitan asteilla: 

 aukea [1], suojattu [2], (jolla tarkoitan että kysymyksessa 

 oleva paikka on ison osan päivästä auringolta suojattu) sekä 

 varjostettu [3]. 



Nämät omaisuudet, maan kosteusmäärä, kemiallinen ja 

 fysilHnen luonto ynnä varjostus-aste, ovat] tärkeimmät niistä 

 kasveille ulkonaisista ehdoista, jotka määräävät kasviston- 

 formationein yhtäläisyyden ja erillaisuuden aloilla, joissa sa- 

 mat ilmanlaadun- ja levenemis-suhteet ovat vaikuttamassa. 

 Saadakseen siis syyt kasviston-formationein ilmiöihin para- 

 hiten esiytymään, on sentähden edullisinta perustua forma- 

 tionein järjestämisessä niin paljon kuin mahdollista näihin 

 niiden stationein omaisuuksista. Tätä periaatetta noudattaen 

 olen seuraavalla tavalla järjestänyt alueen kasvipaikat ynnä 

 niillä tavattavat kasviston-formationit: 



