jia (varsinkin bronziittifelsiä) ja Päänuorunen samoin bron- 

 ziitti-gabbroa. 



Kallioperustaa peittävät vahvat posttertieeriset kerrok- 

 set, joiden alta yleensä ainoastaan harvassa pistää näkyviin 

 vuorta. Varsinkin Venäjän -Karjalassa on kallioiden ala 

 vähäinen ja nekin, jotka siellä tavataan, ovat yleensä pie- 

 niä. Isoimmat kalliot kohtaa siellä Liismanjoen luona sekä 

 Oulangan pitäjän tuntureilla ja varsinkin Rivakalla, jonka 

 jyrkkäseinäisten kallioin vertaisia en tunne mistään osasta 

 maatamme *). Pohjais-Kaijalassa, Kuhmossa ja Kiannalla ovat 

 kalliot samaten vähäisiä; eikä niitä sellaisinakaan löydy taa- 

 jassa. Isoimmat tavataan Lieksan kylän luona, Simovaisen- 

 louhikolla ja Kalliovaaralla Lieksan pitäjässä. Riihivaaralla, 

 Pyssyvaaralla, Louhivaaralla ja Hiidenportin luona Nurmek- 

 sessa, Ohtosenvaaralla, Hiidenvaaralla ja Salmivaaralla Kuh- 

 mossa sekä Kirkonkylän seutuvilla Kiannassa, joiden vuorten 

 kalliot myös enimmäkseen ovat jyrkkä- ja murrosrinteisiä. 

 Kuusamon korkeilla vaaroilla löytyy sen sijaan paljon erittäin 

 kookkaita jyrkkäseinäisiä kallioita, joista isoimmat ovat ta- 

 pattavina Näränkävaaralla , Ukon vaaralla, Mäntytunturilla, 

 Paanajärven luona (RuskeakalHo), y. m. 



Enimmän osan alueesta peittää }iietainen murros-sora, 

 joka tavallisesti on sekoitettu kiiliiiik^käilla, vaan kuluneilla 

 kivillä, ja paraastaan on luettava huuhtosoraksi („svallgrus"), 

 vaan myöskin vierroskivistä soramaata („rullstensgrus") löy- 

 tyy melkoisesti. Karheaa kangashietaa tapaa useilla tienoin 

 selkosten rinteillä. Suomen puolella yleensä kuitenkin ver- 

 rattien pienempiä aloja, enimmin esim. Pankajärveltä luo- 

 teesen Lieksan pitäjässä, Pohjais-Nurmeksessa ja saloilla 

 Pohjais-puolella Vuokkijärveä Kiannan pitäjässä, y. m. Hie- 

 noa hietaa ovat Venäjän puolella melkoiset alat — varsinkin 

 Oulangan pitäjässä ja salolla Uhtuasta pohjaiseen ynnä Kos- 

 tamuksen sydänmailla sekä Kiimasjärven tienoolla, joilla 



*) Kaakkoa kohden puottaikse nimittäin Rivakka, jonka korkeus 

 arviolta lienee tuskin 1400 jalkaa (meren pinnasta) vähempi, äkkijyrk- 

 kään melkein huipulta saakka syvään laaksoon. 



