81 . 



sen kasvisto siitä syystä ansaitsee lähempää tarkastamista, 

 tahdon tässä omistaa sille erikseen muutaman rivin, ennen- 

 kuin ryhdyn yleisemmin kuvaamaan tunturilakien kasvistoa 

 alueella. 



Sen rinteiden sanotaan alempana ennen kasvaneen jyl- 

 hää kuusikkoa, vaan sittenkuin kulolla ja huhdanviljelyksellä 

 metsä sieltä oli hävitetty, olivat ne kasvettuneet koivikolla, 

 joka tätä nykyä, jälleen oli useimmilta paikoin muuttumassa 

 koivurikkaaksi kuusimetsäksi, vaan notkot kasvavat lehtoa ja 

 lehdikkoa sekä alempana rinteillä korpea. Vähemmin jyr- 

 killä rinteillä vaihtuu koivuinen sekametsä ylempänä vihdoin 

 kangasmaaksi, jolla näkee harvassa pienehköjä mäntyjä sekä 

 myöskin koivuja ja katajapensaita, vaan isompiakin mäntyrun- 

 koja kohtaa siellä ja täällä. Vielä ylempänä tunturilla muut- 

 tuu kangaskasvisto vähitellen muodostukseksi, joka on ver- 

 rattava metsäregionein kallionpäällystän kasvistoon. Maata 

 peittää siellä jokseenkin runsas varpukasvisto, pääasiallisesti 

 Empetrum nignim^m ja Ardostaphylos alpina^n muodostama, 

 sekä valtava tai jokseenkin runsas (6—7) jäkäläkasvisto, 

 {varsinkin Cladina sijlvatMn ja uncialis'en sekä Stereocaulon 

 paschale'n muodostama), jonka kuitenkin tunturilla oleskelevat 

 peurat ovat syöneet hajalliseksi ja ohkoiseksi. Puita ja pen- 

 saita kasvaa joitakuita vähiä eksemplaareja mäntyä, kuusta, 

 katajaa, tunturikoivua (Betula alpestris), hieskoivua (B. glu- 

 tinosa)^ lanttopajua (Salix depressa var. cinerascens) ja pih- 

 lajaa. Näitä kasveja paitse kirjoitin muistiin vielä seuraa- 

 via, jotka kasvoivat vähävaltaisina tai yksinäisinä: Linncea 

 horealis, Antennaria dioica^ SoUdago virgaiirea, MyrtiUus idi- 

 ginosa, M. nigra, Vaccinium vitis-idcea, Ardostaphylos offi- 

 cinalis^ Trientalis europcea, Festuca ovina, Lycopodium alpi- 

 num ja L. selago. Hikevämmät rinteet ovat verhotut Spha- 

 gnurrCm muodostamalla turpeella, joka kasvaa jokseenkin T^ 

 runsaasti jo lueteltuja suo- ja kangas-varpuja sekä johon- 

 kin määrin myös jäkäliä, joista useat kuuluvat arktillisiin la- 

 jeihin. Notkopaikoilla peittää sammalikkoa erittäin runsas 

 MyrtiUus nigra^n muodostama varvukko. 



6 



