sALix. 19;> 



dade, gröna — rödaktiga — ljusbruna med brun kant; honungskört- 

 lar m. korta o. breda; ststr. rödaktiga till ljusgula, knpr gulröda till 

 gulbruna, mörknande; stift kort, grovt; märkesflikar korta, tjocka, 

 grunt kluvna ell. näst. hela, rosafärgade till gulbruna. — T. Ipmk — 

 Sk. (ej funnen i alla landskap), t. allm. å öppen, stenbunden mark, 

 mest i fjälltr. 



X hast. X lanåta allm.; X herhåcea och X repens täml. allm.; 

 X aiirita s'å\h.; X (cåprea X lanåta) och. X{aiirita X cinérea) m. sälls. 



T. S. phylicifolia L. Grönvide. 131, 2. Vanl. upprat, någon 

 gång nedligg. buske, sällan mer än 2 m hög; bl. slutligen fasta, lan- 

 settlika till omvänt äggrunt lansettlika, med rak, helbräddad spets, 

 f. ö. grunt sågade, ovan glänsande gröna, kala, under blekt blågröna 

 med ända till spetsen gulgrön mittnerv, gleshåriga, slutl. kala; ax- 

 skaft kort med 1 — 4 förkrympta blad; ax ngt tidigare än bl.; ho- 

 nungskörtlar jämntjocka, täml. långa; stånd, gula; märken gulbruna. 

 — T. Ipmk — Sdml., Vsm., Kr., Vrml. — I Skandinav, oftast med 

 inblandning av S. nigricans o. S. glauca (mindre ofta S. myrsinites), 

 och på låglandet S. cinérea. 



X phyl. X cinérea allm. (med inblandn. av nigricans, säll. även 

 aurita); X {herhåcea X polaris) t. allm.; X aurita och X lapponum sälls. 



8. S. myrsinites L. Glansvide. 131, 3. Nedliggande eller 

 omkr. 0,5 m hög, utbredd buske; bl. läderartat styva, täml. små, 

 äggrunt lansettlika till omvänt äggrunda med trubbig spets, upphöjt 

 ådernät och fina punkter; axskaft korta med 3 — 5 förminskade, 

 stipelbärande bl.; axfj. breda, rundade, upptill svartröda ell. svart- 

 bruna; honungskörtlar 1. korta, breda; stånd, rödvioletta; märkesflikar 

 slutl. violettbruna. — T. Ipmk — Hrj., t. allm. å fukt. ängar. — 

 Oftast med inblandn. av S, glauca (bl. då mattare o. hårigare), S. 

 nigricans (bl. då grönare o. kalare, fr. långskaftade) o. S. phylicifolia. 



0. S. nigricans Sm. Svartvide. 131, 4. Hög buske, säll. 

 mer än 5 m hög, eller buskträd; bl. vanl. omvänt äggrunda med t. 

 bred bas o. utdragen, snett tillbakaböjd spets; ax föga tidigare än 

 bl.; axfj. smala, spetsade, upptill brunsvarta; st. gula; märkesflikar 

 slutl. mörkbruna. — T. Ipmk — Sk., allm. å fuktigare ängar upp till 

 björkregionens övre gräns. — Har som regel inblandning av en eller 

 flera arter, i fjälltrakter S. glauca, S. phylicifolia (o. S. myrsinites), 

 på låglandet S. cinérea, aurita X cinérea och cåprea X cinérea. 



10. S. lanåta L. Ullvide. 132, 1. Oftast upprat, högst 3 m 

 hög, tät, utbredd buske med tjockt filtludna kvistar; stipler stora, 



13— J 64295. L i n cl man, Flora, 



