SALIX. 197 



21. S. triandra L. Mandelpil. 133, 5, 134, 3. Medelstor 

 Imske eller ända till 4 m högt, smalstammigt buskträd med gulgröna, 

 slutl. kala årsskott; stipler m. stora, breda, tandade, undertill blekt grå- 

 gröna, länge kvarsittande; bl. stora, avlångt lansettlika, spetsade, tätt 

 o. vasst körtelsågade, ovan glansigt gröna, under blekt grågröna; ax 

 långa, smala, $ glesblmga, långskaftade, 3 — 5-bladiga; axfj. vanl. 

 omv. äggrunda, gula, håriga, i spetsen nästan kala; stknpr gula; frö- 

 hus små, äggformigt kägellika, trubbiga, gröna till rödaktiga, kala, 

 långskaftade; stift m. kort; märken korta, hela till grunt kluvna. — 

 Flodstränder; Vb. — Ippl., Dir., Yrml., sälls.; i s. Sv. planterad o. 

 förvildad. 



22. S. pentändra L. Jolster. 133, 8, 134, 4. Reslig buske, 

 buskträd eller ända till 8 m högt, tjockstammigt träd; kvistar kala, 

 gulgröna till kastanjebruna, glansiga; årsskott gröna, kala; bl. slutl. 

 nästan läderartade, smalspetsade, fint o. tätt körtelsågade, som yngre 

 klibbiga, balsamluktande; axskaft m. långa, 5 — 9-bladiga; ax senare än 

 bl., hängande; stånd. 5 till 8 (4 till 12); fröhus äggformigt kägellikt, 

 grönt, kalt, kortskaftat; stift kort, tjockt; märkesflikar långa, tjocka, 

 kluvna, rödbruna. — T. Ipmk — Sk., fukt. skogsängar, t. allm. 



X p. X alba, X frdgilis, sälls. 



23. S. frågilis L. Pil, Skörpil, Knäckepil. 134, 5. Stort, 

 tjockstammigt träd med vid krona, kala, gulgröna kvistar, m. sköra 

 vid fästet; bl. stora, m. långa och långspetsade med 1 till 2 körtlar 

 på skaftet; ax samtidiga med bl.; axfj. avlånga, ljusgula; fröhus ut- 

 draget kägellikt, med medellångt skaft; stift kort eller ngt utdraget, 

 tjockt, i spetsen kluvet; märkesflikar kluvna. — Sk. — Hls., Dir., 

 Vrml., vid stränder t. allm, samt allm. planterad. 



X frag. X pentändra sälls., X alba allmännare. — Den svenska, 

 trol. ej ursprungligen inhemska skörpilen torde vara en form av S. 

 alba X frågilis, närstående till den i Orienten levande, alldeles kal- 

 bladiga, äkta S. frågilis. 



24. S. alba L. Vitpil. 134, G. Högt, tjockstamm. träd med 

 täml. uppräta o. raka grenar o. gulgröna, vid basen något sköra 

 kvistar; bl. långt o. smalt lansettlika, m. fint körtelsågade, slutl. 

 ovan grågröna, under blågrå; ax samtidiga med bl.; fröhus litet, ägg- 

 form, kägellikt, grönt, kalt, m. kortskaftat; stift o. märken som föreg. 

 — T. allm. planterad vid vägar o. stränder, Sk. — Gstr., stundom 

 förvildad. 



X alba X frågilis ej sälls., X pentåndra sälls. 



